47S 



villervalla uUarvåla ut. pl., m. [Nytt o. sälls. ord]. 



villig vih adj. — Jfr *iiiedfäldt adv. 



*villiiig ingår i sms. vettvilling-, ([v. v. 



vimla rimbal sv. vb. inip. u. intr. 1. 



*vimliig 1) vimhlu adj. Vimmelkantig. 



vimpel vtmptl pl. vimpdar m. 



vin vin n. 



vinbär vhnbchr n. 



vinbäi'(e)buske vimbcfriböska m. 



vind s. I vin I. vind pl. vindar m. Blåst. — Syn. *bör, vä- 

 der. 



vind s. II viti 1. vind pl. vin(d)ar m. Husvind. — Syn. skulle. 



vind a. vind adj. — Syn. '^'skank, skef. 



vinda I vind sv. vb. tr. 1 [up nq\. 



vinda II vind sv. vb. intr. 1. — vmd ma fqtra Gå inåt med 

 fötterna, vmd ma Qgiina Skefva. Äfven imp. ha vmdar 

 fip ma Jag går inåt med fötterna 1. ser i kors. 



vindböjtel vinhh-ipUl [1. viinb-] pl. -dar m. 



vindskammare vinskåmar pl. -kåmhrar m. 



vindstrappa vinstråpu oftast i pl. def., t. ex. ha a so tragt h 

 vmstrapuna jcsr! 



vind-öra vindhra ut. pl., n. Okv. 



vingbräde viggbra (pl. -bradar obr.) n. Bräde i en kvarn- 

 vinge, fastspikadt vid vingrefvet. 



vinge vigga m. 



*vingel-kinka viggalfslgku f. Slängkälke. 



*vingel-skalle viggal^kåla m. Vildhjärna. 



vingla v. viggal sv. vb. intr. 1. — vhggland i li^vu Yr. 



*vingla 2) s. vi^glu ut. pl., f. Rus. 



^) Jfr Vg. vimmrig (Rz 808 b). I Norge vimlen adj. 'for- 

 lunilet i hovedet'. ^) Vö. idm. No. vingl n. 'förvirring'. 



