479 



viiiglare vt^glar m. 



viii^"l[igj -^-ug vi^glu adj. 1) Ostadig, vacklande. 2) Tokig, 



vinglig. — ha a so n^glu^ häda hahUt. 

 ving-ref vrgynf n. Stockstommen i kvarnvingarne, med ena 



änden fäst i hjulstockeii. 

 vinka I vygk sv. vb. intr. o. tr. 1 = hsv. — vtgk hnl a! — 



Syn. ^pela. 

 *vinka \) II vtgk sv. vb. intr. 1 [okul] Stjälpa. 

 vinkel linfjil pl. vmtsdar m. 

 vinkelhake vinUtl- 1. vtgkalhåka m. 

 *vinkniug vigkmgg ut. pl., f. Lutning. — rit up skolu, hii 



stqr b vigkmgg. 

 vinna vin pret. vän sup. imm vb. intr. o. tr. — a^ska vtn 



jfvt sipnda. 

 vinning vimgg ut. pl., f. Företagsamhet; eg. arbetsförmåga (jfr 



isl. vinna 'göra, arbeta'). — d\L a so mta VHugg, lata- 



oksn t(pr! — ha hqr ast na vtmgg ma^sa. 

 vinsch vtns pl. -ar m. 

 vinst iinst pl. -ar m. — ja to[^v] vmstij. ov da Jag öfverträf- 



fade dig. 

 vinter vintar pl. vintrar m. 1) Hiems. 2) Köld 2). — ha a 

 tuka vmtar t da. 

 vtntras(t) 1. f-^v'mfras(t) adv. Sistlidne vinter. 

 vinterdag vintacfå pl. -(lågar m. 

 vintergatan — ers. af vintervägen, 

 vinterkläder vintarklMar pl. t. 

 vinterväg vintarvég pl. -ar m. 



vintarvkip m. def. (ut. pl.) Vintergatan ^). 



^) VNyl. idm. Är kske det isl. hvika 'vackla' med nasalin- 

 skott. ^) Denna bet. förek. åtni. i Fby, Nyl. o. Vg.; trol. i alla 

 östsv. diall. 3) Äfvenså i VNyl. o. Norge; jfr isl. vetrarhroilten 



SM-e uinterbrötan, Nu. vinturgåtna f. def. idm. 



