482 



*vraka O vräJiu 1. bräka f. (def.) Ofvergifvet tillstånd : förek. 



i smst. i-*vrakaii, qv. v. 

 vred hråul adj. — Syn. ar^, brådarjs^', (U'S])erat, vild. 

 vreiisk hrinsk pl. -ar m. Hingst. 

 [vreiiskas] *vreiiska hrånsk sv. vb. intr. 1. 

 vricka hrik sv. vb. tr. 1. — ja ha hnka fota man. 

 vrida bj-kl pret. hrqd sup. brkh vb. tr. o. intr. — Jni brnla^ 

 ,sa som im^bnclinm vidtjii. — Syn. 

 *rickla, ^rinka. 

 brtch p. p. & adj. Halftokig. 

 *vrilla ? bril ^) sv. vb. imp. 1 Skymma för ögonen. — Jie^ 



hnlar "fip 0gu. 

 vrist brist pl. -ar 1. -ar m. 

 vrå 1. '^vråg rö pl. rönar 1. råg pl. rågar f. Gr. § .Sö o. jfr 



§ IH, 3. — Syn. nurkku fi. 

 [vrak] *[v]råka röku^) f. (V)råk pä is. 

 vräl brål nt. pl., n. 

 vråla h?'éJ pret. o. sup. bi-qla vb. intr. 

 *vräng' *) hrägg pl. braggar f. Spant i båt. 

 *[v]råiiglug rå^glu adj., eg. 'bestänkt' 1. 'uppblandad": ingår i 

 sms. ^*iimle-[v]ranglug', qv. v. — Gr. §§ 200 Q 2 rj och 

 206 Cl. • 



*[v]rång'Ug räggu adj. = föreg.; ingår i sms. *mule-[v]raiigug, 

 qv. v. 



1) Lmo Vö. Px (br-). 2) Likaså GK. Px Pö; < *vrlÖM 

 •*) Urnord. *wranhö. Uddlj. V saknas i detta ord i Öb. allm., i 



Dl. och på Nuckö (Estl.); isl. ro f. *) fsv. *vrang rang (GL.) 



isl. rong pl. rengr f. Det hsv. *vrång är bildadt i enlighet med 



gång lång spång trång m. fl.; dialektordet lyder vräng [& birmg] 

 i öb., Na., Nyl.. Rg. & W., Gotl., Uppl., Sdm., Nb. (Rz 819 a), 

 Fryksd.; vvang åter i Dl., D.Gsv., Nu., O. och Runö. Eg. 'böjdt 

 trästycke' <^ urgerra. | vringan vratig 'böja, vränga'. Redan i 

 gammal tid länadt till franskan, där det lyder varangue f. [jfr fr. 



varech m.-. fu. (v)rek sv. vrak Nyl. *räk, n.] 



