485 



väderkorn vå(larkQ)i n. 1) = hsv. |SälIs.| 2) Morrhår M- 



dra int katu > vadarko^ia. 

 vä(lei'-[kvarii] *-kvärn vådarkvchi pl. -ar f. 

 \äderlek vådarlkik ut. pl., m. 

 väderpust vädarpihst pl. -ar m. Vindfläkt. 

 väder-rot ^) vådaröt ut. pl., f. Moln vid horisonten medförande 



starka vindar. — ha hfjar tn so mhrhin vadarot vastarat 



wi sim. 

 vädersol — ers. af *galle. 

 väderstreck vada^trkk 1. vadastrak n. 

 vädra vadar sv. vb. 1 : 1) tr., t. ex. katu vadra^rotu. 2) imp. 



Blåsa upp, om vind •''). — ha vadrar JUi mp, vih frälst 



th s^gnl mt. 

 väf vav pl. -ar m. — Se (förutom nedan upptagna smss.) 



bomkäpp. bröstbom, *kiiocka s., *luiiua, refkam, ref- 



staf, rullstol, skaftkäpp, skedklofve, *skel, sma-*luu- 



nor, spolrock. syskon 2, trampa s., trampband, *trya, 



varp 2. 

 väfbräde vavbra pl. -hradar n. Sittbräde i väfstol. 

 väfklofve vavklbva m. Slagbom i väfstol. 

 väf-rot vavrot pl. -rhtar t Hvardera halfvan af väfstolen. 

 väf-skaft våvskäft n. Solf. 

 väfsked våvfkl pl. -ar f. 



väf-spol(e) vavspbl 1, -spola 1. våfspol 1. -spola pl. -ar m. 

 väf [stol] *-stole våvstöla 1. vafstola m. 

 väft väft ut. pl., m. Inslag i väf. 

 väfva väva pret. o. sup. vävd 1. [sälls.] vå,md vb. tr. 

 väfverska våvasku 1. vavasku f. 



^) No. vederkorn [o'] n. idm. 2) ]^y\.^ Sm., VI. idm (Rz 

 809 a). 3) isl. z;«C^ra idm; under samma bet. i Fby och Gsv. (vb. 

 dep.), jfr Ksl. ha vindar öp 'Det blåser upp' (ant. i Porkkala- 

 skären). 



