486 



väg V'\(j, def. våiji, pl. vågar o. vlujar m. — Jfr *gat. Hk*^. 



Se *före-fars (jfr *far s. I 'farled'). 

 väga cåga sv. vb. tr. o. intr. 2. 

 väg(a)-gTen vågagram pl. -ar f. Skiljeväg. — Jiuda vanstar 



vagagraina a U purmo, härska >nt ga ed ana. 

 väg(a)-lag vågalqg ut. pl., n. — Ka rukut vagalqg po Utra 



ot fahmdu. 

 väg(a)-[skäl] *-skel vågastsU ut. pl.. n. 

 väg(a)-stycke vågastfpk n. 



väg(a)-syii vågas //n ut. pl., f. — ra pjo 1. JiqJ/l vagas f/na. 

 väg(a)-visare vagavisar m. 

 *vägel-iir vågalmr ut. pl., n. Okv. för en som stirrar 1. gapar 



omkring sig. 

 vägg 'vé.g, def. vådia o. vadzi, pl. vå^fjar f. 

 väggbaud i) vkgbånd n. Öfversta stocklagret i stockväggen. 

 vägg-juinfru 3) våg)umfru f. Vägglus. 

 vägglus våglws pl. våqlhs f. ■ — Dimari so?vjvaglmsa tis. — 



Syn. väggjuiiifru. 

 väggsmed vå^smkd, def. -smcln. pl. -sme.d§.r m. Cerambyx. 

 vägkost våkost ut. pL, m. — Syn. *nist. 

 *vägla3) vågal sv, vb. intr. 1 Glo, skefva. — va stajju Me 



o vaglar okn^g da jjpsom oksn! 

 väktare vaktar m. 

 väl v^l, komp. stundom valan adv. — Jfr bättre bäst o. 



*välk. — väl i bet. 'quidem' ers. af *full adv., *full- 



väl. 

 väld[ig] ■'^"-ug vål(fu adj. 



^) Öb., Nyl., Estl., Ru., Sm., Fryksd. Sörb., Norge idm. Är 

 enl. Dalin = rappning. ^) Hll. idm (Rz 614 a). ^) Kronoby. 

 Se under *uggla v. 



