40 



Paa TversniUet danne vasa propria ved deres tyndhindede 

 Vægge en stærk Kontrast mod de andre Bestanddele af Kar- 

 bundtet, idet de ligesaamegel afvige fra de stormundede Kar som 

 fra de lykvæggede Bastceller. Paa Længdesnittet vise de sig 

 oftest at være forsynede med horizontale Skillevægge, dog ende 

 mange af dem ogsaa i en Spids, der i Almindelighed ikke er 

 en lang udlobende Spids, men en kort rhomboidal Spids. Vasa 

 propria indeholde en uigjennemsigtig Saft, hvilken især bliver 

 synlig, naar de vædes med en Syre, hvorved Saften antager en 

 graalig Farve, medens Cellevæggene blive tydelige. 



Basten (Fig. Hib) som indtager den forreste Halvdeel af Kar- 

 bundtet (seet fra Peripherien) bcstaaer af Prosenchymceller (eller 

 Basleclltr). Meest udviklede har jeg seet dem hos Anthuriutn 

 Olfersiantim, variabile, Syngonium auritum. Den sidste har saa- 

 ledes meget lykvæggede Bastceller, den fortykkede Væg er ikke 

 el homogent Lag, men bestaaer af tydelige paralelle Strata, der 

 see ud som störknede Saftströmme. Disse Lag ere ikke con- 

 tinuerlige, men afbrudte ved vandrette Kanaler, der enten gjen- 

 nemborc alle Lagene, eller ere blinde, idet de kun gjennem- 

 bryde de secundære Lag, men ikke den oprindelige Cellehinde. 

 Paa Tværsnittet vise disse Lag sig som concentriske Lag, der 

 ere gjenneraborede og afbrudte ved radiære Kanaler (Fig. IIb). 

 som gaac fra Midtpunktet ud til Peripherien. Denne Form af 

 Bastceller er almindelig hos Palmestammerne; imidlertid opnaae 

 Bastcellcrne ikke en saadan Udvikling hos alle træagtige Aroi- 

 der, idet hos flere Former de afleiredc Strata ikke fremtræde saa 

 tydeligt eller saa bestemt som hos de ovennævnte Arter. Dette 

 gjælder navnlig om Philodendron sp." s ) og Anthuriutn digitatum. 



Det samme Karbundt er ikke i hele sin Længde sammensat 

 paa samme Maade, i Spidsen tindes alene vasa propria og i den 

 nederste Ende alene Bastceller. Deraf hidrörer det ogsaa, al, 



') Denne Art horer hjemme i Brasilien. 



