39 



snit af Colocasia Antiqvorum Schott. Karbundterne hos Syngo- 

 nium danne haardc seige Fihrer, hos Colocasia Antiqvorum 

 Schott, ere de uden al Styrke og saa uanselige og tynde, al 

 man med det blotte Oie let overseer dem; de udgjore efter 

 Payens Undersøgelse kun o Procent af hele Stænglen, medens 

 de hos Syngonium vistnok udgjöre henimod Halvdelen, Begge 

 Former have det tilfælles. at Karbundterne ligesom hos de 

 fleste monocotyledone Stængler ikke gjerne forgrene sig; at dette 

 virkelig er saa, derom kan man uden stor Möie overbevise sig 

 ,hos Stænglen af Syngonium auritum Schott., hvor det er sjel- 

 dent at træffe et enkelt Karbundt, som forgrener sig; dette 

 finder alene Sted i Toppen og har mere Udseende af eu Spalt- 

 ning eller Gaffeldeling. 



Vi gaae nu over til at betragte og sammenligne Karbund- 

 ternes anatomiske Sammensætning hos de tvende Klasser af fleer- 

 aarige Stængler af Aroideernes Familie. 



Hos de slyngende Aroideer ere Karbundterne sammensatte 

 af Karrene, vasa propria og Bastcellerne. Disse tre Bestanddele 

 fremtræde skarpt afsondrede i det færdige Karbundt, og enhver 

 af dem har sin Plads (Fig. III), Basten (Fig. Hib) ligger paa den 

 Side, der vender mod Barken og ligger saaledes yderst, Karrene 

 ligge inderst (v), og Rummet mellem Basten og Karrene opta- 

 ges af Vasa propria (p). 



Karrene, der altsaa have deres Plads i Baggrunden af Kar- 

 bundtet (Fig. Ulv), ere prikkede Kar og Spiralkar. De fleste Kar 

 findes i de Karbundter, der ligge midt i Stænglen: de, der ligge 

 nærmere Stænglens Peripheri, have færre Kar, og i de yderste 

 Karbundter mangle Karrene aldeles. 



Imellem Karrene og Basten findes et Parti tyndvæggede 

 langstrakte saftforende Parenchymceller (Fig. Hip). Det er disse 

 Organer, for hvilke Mohl i sin Palmeanatomi har bevaret Be- 

 nævnelsen vasa propria, et Navn, der hos de ældre Planteanato- 

 mer blev anvendt om forskjellige Organer, der alene have den 

 Egenskab tilfælles, at de ere saftförende, 



