37 



Celler, som danne Overhuden og Barkparenchymet (Remusatia vivi- 

 para, Colocasia odora), uden dog at være indskrænkede dertil, • 

 idet de ogsaa kunne forekomme i Marvparenchymet, saaledes 

 hos Anthurium digitatum Hort. Berol. og Olfersianum Kunlh, hvor 

 Druserne have en Diameter af 0,Otf. 



Forend vi forlade Cellevævel, maae vi endnu omtale Gummi- 

 gangene i Knolden af Remusatia vivipara Schott. Denne Knold er 

 ligesom alle Aroideknoldc en Knopdannelse, hvis Stængeideel er 

 overveiende udviklet; ved Afblomstringen udvikler den unge Knold 

 sig, og nu bliver Moderknolden overüödig, hvorfor denne snart 

 oploser sig. Det er i Hovedsagen det samme, som finder Sted 

 hos Lögknolden af Crocus, hos Arum maculatum Linné og mange 

 andre Aroideer. Men det Mærkelige er, at Moderknoldens Oplos- 

 ning hos Remusatia synes at skce ved Gummigange (Fig. Ig). Gjen- 

 nemskjæres Knolden af Remusatia, naar Planten er afblomstret, 

 da finde vi dens Indre opfyldt af Huller, det er Mundingerne af 

 de overskaarne Gummigange, af hvilke udtræder en tyk gjennem- 

 sigtig ufarvet Saft; under Mikroskopet viser denne Saft sig at 

 være opfyldt af Meelkorn, der opnaae en Störrelsc af 0,02 mi ". 

 Denne Udgydelse skeer ikke paa een Gang, men varer flere Uger, 

 saa at af en overska:,ren Knold kan samles en i Forhold til Knol- 

 dens Störreise stor Mængde af denne gummiagtige Saft. Disse 

 Gummigange savne egne Vægge, men ere beklædte med et fiint 

 blödt Cellevæv, og henhöre til den Art af Secretionsbeholdere, 

 som findes hos Cycadeerne (i Bladene, Stammen og k'oglestænglen). 

 i Vedet af vore Kirsebærtræer og Blommetræer samt hos Arterne af 

 Naaletræernes Familie i Vedet, Barhen og Bladene, hvor ligeledes 

 Saftgangene bestaae af en Lacune eller Intercellelulærgang, del- 

 er beklædt med Parenchymceller af en egen Form. 



Medens Gummigangene i den gamle Knold af Remusatia 

 ere store, 6"»m i Gjenriemsnit, erc de i den unge Knold, soin 

 udvikler sig ovenpaa Moderknolden, saa smaac, at de forst 

 blive synlige under Mikroskopet (Fig. Ig). Her træffe vi paa 

 nogle Punkter, at Lacunen eller Gummigangen allerede existerer 



