131 



alle senere Forfattere vil det eiitcii lindes sagt ligefrem, eller det 

 vil liunne paavises af Fremstillingen i sin Heelhed, at der over- 

 alt kun har været kjendt og været Tale om Tilstedeværelsen af 

 eet Par Stipler under det af Linné paapegede Stedforhold, hvor- 

 ved dog ochrea og Ligular- Formerne indtil videre holdes uden- 

 for Betragtningen. Men fremfor Alle har Jacob Agardh *") udtalt 

 sig med sturste Besteratlied om denne Stipiernes Tohed, ja, han 

 har endogsaa meent, at dette Tal kunde afgive en antagelig 

 Stötte til at begrunde hans Mening om Stipiernes og Frobla- 

 denes morphologiske og physiologiske Væsenseenhed. Ogsaa 

 Reissek*'^') var ved samme Tid naaet til et lignende Resultat. 

 Kun for et eneste Tilfælde, som jeg ikke har kunnet undersöge, 

 kjender jeg en Angivelse, der muligviis angaaer et Analogon til 

 de af mig beskrevne Former. Det er navnlig Slægten Smeath- 

 raannia Sol., om hvilken der siges, at ùen skal have stipulae 

 laterales, utrinque solitariae v. geminac^ distinctae, callosae. Om 

 Stellatæ foliis plus quam senis skulle betragtes som herhen- 

 hörende, kan forst afgjores, naar det for dem er tilstrækkelig 

 oplyst, at de saakaldte Stipler virkelig ere saadanne. 



Jeg har ikke overseet. at man kunde reise Tvivl om, at de 

 Legemer, jeg ovenfor har omtalt som Stipler, virkelig turde be- 

 tragtes som saadanne. Ikke saa meget for at imödegaae en saa- 

 dan Tvivl, som for at paapege, hvorlidet man har at stötte sig 

 til ved Afgjörelsen af Spörgsmaalet, maa jeg kortelig erindre om, 

 hvilken Betydning man ved denne Leilighed kan tillægge og hvil- 

 ken Anvendelse man kan have for de Momenter, der i lignende 

 Tilfælde ansees som bestemmende. 



De allerede af Guettard hos Stellatæ fundne „Kirtler", der 



*) Om Stijileincs Betydelse hos Wexlerne. I : Stiidieiv, Kritiker och ÎVotiser. 

 1843. No. 37. I et senere Aibeide: Om Växtcrnas Stipler, 1849, sy- 

 nes samme Mening at gaae igjcn, 

 **J Jlolil und Schleclitend. Botan. Zeit. 1843, p. 611. „Im Einklänge mit 

 der Cotyledoneiibiidiing am Embryo ist bei Dicotyledonen die Zweizahl, 

 bei Monocotyledonen die Einzahl der IV'cbenblätter Regel. 



