52 



Nescherska liqviden derstädes (prot. 1812 -%)• Deremot 

 afslogs en i Abo för 60 rub. till salu anmäld kollektion, 

 såsom innehållande „flera särskilda nationers mynt, hvilka i 

 framtiden blefve dels svår dels kostsam att komplettera" 

 (prot. 1812 21/g § 20), — en principiel uppfattning, hvilken 

 framdeles icke alltid tillbörligen vidhölls. Det kan ock sät- 

 tas i fråga, huru vida W a 1 1 e n i u s handlade rätt klokt, da 

 han strax från början så ifrigt pådref tillökningen i kabi- 

 nettet, medan detta ännu saknade ordentliga kataloger och 

 förvaringsrum samt öfver höfvan skuldsattes genom nr uni- 

 versitetets andra fonder upptagna förskott, till belopp långt 

 utöfver årsanslaget. 



Antydda olägenheter förde med sig. att samlingens 

 utveckling under närmaste tidrymd 1813—18 märkbart re- 

 tarderades. Derom är då mera sällan tal, — men så mycket 

 oftare om bestyren för ofvanberörda, af akademin sjelf slagna 

 minnespenningar, deras utdelning o. s. v. 



Hvad konsistorii handlingar från sagda år meddela 

 rörande kabinettet, inskränker sig förnämligast till notiserna : 

 alt en eller annan skänk ingått (sådana dock sedan några 

 år blott tillfälligtvis pläga i konsistorium omnämnas), såsom 

 genom baron Amin of f den af upplösta linska arméns officers- 

 kår 1811 slagna medaljen, genom professor Eabenius. 

 vid hans besök i xVbo 1815, minnespenningen öfver svenska 

 kronprinsens utnämning till Upsala universitets kansler, ur 

 sinnessvage studeranden J. G. Hornborgs bo reklamerade 

 30 konvolut, innehållande föräringar, hvilka han underlåtit 

 att aflemna (prot. 1816 i^/a)? samt af professor Afzelius 

 och arkidiakonen M. Nord q vi st (obetydligheter); att 

 Suchtelen utlofvat såsom gåfva afstå alla sina egande 

 dupletter af mynt och medaljer (prot. 1816 -Vio § 10); att 

 N e s c h e r åter iinskat sälja en myntkollektion, men fått 



