47 



Öfverraskad af tillmötesgåendet, lofvade S u c h t e 1 e ii, 

 att samtliga mjiit och medaljer, hvaraf dupletter kunde fin- 

 nas i hans eget kabinett i S:t Petersburg, men h\ålka sak- 

 nades i universitetets, skulle stå detta till tjenst som gåfva. 

 De efterskickades ofördröjligt, hvarpå Wallenius derur 

 utvalde icke färre än 300 numrer ^^). Resten återsändes, 

 beledsagad från konsistorii sida af ett förbindligt tackbref 

 ])å latin. — det första i den korrespondens, hvilken under 

 arens lopp då och då egde rum mellan vår högskola och 

 hennes nye fautor, — äfvensom ett exemplar af den Hed- 

 lingerska medaljen öfver Abo akademis stiftelse. Atei 

 kom i b3^tesskänk ett antal af 20 antika mynt. 



Alt det anförda läses i öppna akter (prot. 1808 ^Ve § 

 3, -V7 § 3, V9 § 4, 12/9 § 6, 1809 p. 291 samt brefregi- 

 strat.). Men att Suchtelen med sitt stora anseende, så till 

 sågandes, också bakom kulisserna verkade, — åtminstone 

 vida mer än Buxhoevden (medan Rumänzov ännu ej 

 deciderat sig). — till vårt bästa i alla, och synnerligast i de 

 hänseenden, som mest lågo honom sjelf om hjertat, lider 

 intet tvifvel. Sannolikt stod han icke ens främmande för 

 kejsar Alexanders nådiga reskript redan 1808 ^Ve till pro- 

 kansler, hvari segraren äskade upplysningar om akademins 

 „brister och behof", förklarande „såsom en angenäm för- 

 pligtelse (oöflsaHHocTt) att sörja för denna berömda inrätt- 

 nings bestånd och utvidgning". 



till U:tet i Helsingfors enl. uppgift innehöll 30,000 häften. — Hans be- 

 kanta historia öfver finska kriget 1808—1809 är efter hans antecknin- 

 gar samnianstäld af sonen P. Suchtelen. 



") I sin redogörelse här nedanför (p. 55) har Wallenius begått 

 några smärre misstag; vi följa originalprotokollen. — I en senare skrift 

 — k:i tackbref till Suchtelen 1827 ^^7 — föres Suchtelens första mynt- 

 skänk till 1809 i st. f. 1808. 



