17 



riat (Berch p. 299, 15; Hildebr. II, 90, 12). Ett exemplar 

 deraf tillstäldes samma år -•^/y, genom grefve K. G. Tes- 

 sius försorg-, den af honom i egenskap af kansler patro- 

 cinerade finska högskolan. 



Nästa gåfva egde ett ojemförligt större vetenskapligt 

 värde. Derom läses i protokollet 1749 ^Vio: „Prof. Se ar in 

 framgaf 11 st. nrgamla arabiska silfver myntesorter med 

 berättelse att prof. C 1 e v b e r g them samma til bibliotheket 

 förährat, hvilket med tacksamhet npptogs'^ De mynt, om 

 livilka här är fråga, hade ursprungligen ingått i förenämnda 

 Uskela fynd 1686 och blefvo framdeles beskrifna af gifvaren. 



Efter åter 2 års mellantid kom den i ordningen tredje 

 skänken, gjord, enligt konsistorii protokoll och tacksägelse- 

 bref 1751 Vo? af krigsfiskalen W. Myr in, bestående af ,,rara 

 myntsorter" (förutom „ vackra böcker"). En förteckning med- 

 följde, hvilkeu omnämnes ännu vid bibliotekets inventering 

 1777, men derefter gått förlorad, hvarför gåfvans storlek 

 och innehåU icke kunna närmare angifvas. 



Under hela det följande decenniet 1760 — 69 veta käl- 

 lorna icke af flera än 5 till samlingen inkomna nya numrer. 

 Dessa voro medaljer, hvilka i Sverige präglats dels öfver 

 Upsala universitets kanslerer grefvarne Ehi-enpreus (1759, 

 B. 344, 54; H. 141) och Höpken (B. 346, 67; H. 223, 3) 

 samt dennes efterträdare, kronprinsen sedermera konung 

 Gustaf III (1764, B. 314, 3; H. 142, 6), dels med anledning 

 af samma kronprins' uppnådda myndigålder (1761, B. 304, 

 37; H. 106, 34), dels till posthumt minne af Åbo akademis 

 grundläggning (B. 127, 16; H. 257, 7). Då den sistnämnda 

 medaljen, graverad af Hedlinger redan 1733, icke förr än 

 1765 ingick i akademins ego, och det som gåfva af enskild 

 person, vår framdeles så fräjdade matematiker A. J. Lexell, 



2 



