ecclesiastica (xVbo 1675) af bilda ett antal sädaiia, utan att 

 dock lyckas väcka tycke för detta slags studium hos oss. 



Man kunde vänta att de liög-trafvande enkomier. livar- 

 med från midten till slutet af 1600 talet så många unga 

 författare vid högskolan illustrerat sina hembygder **), enkan- 

 nerligen dessas mer eller mindre ärorika ålderdomsminnen 

 ihågkommits. Så är likväl icke händelsen; de prisa lika 

 stereotypiskt som hyperboliskt lokaliteternas sunda klimat 

 och andra naturförmåner, men omnämna sällan, om ej för 

 kuriositetens skull, en eller annan fornsak. — exempelvis 

 den kittel, hvari Knut Posse tillredde ,,Viborgska smällen". 



Grundligare tagas spörsmålen i D. Juslenii förstlings- 

 skrift Aboa vetus et uova, som utkom på det nya seklets 

 första år. Väl är tonen alt ännu den omtyckta lokalpane- 

 gyriska och innehållet öfvervägande statistiskt. Dock inströs 

 redan åtskilliga antiqvariska notiser. Vare nog att påpeka 

 de om Abo domkyrka och dess tillförene nära nog obeak- 

 tade gamla monument, med hvilkas beskrifvande derefter 

 månge gi^epo sig an, samt om stadens forna mynthus och 

 egna mynt (efter Brenner). 



Ännu märkbarare framsteg, ja ett nytt skede i vår forn- 

 forskning, betecknar Algot Scarins långvariga verksamhet 

 vid högskolan. En lärjunge af 01. Celsius och Er. Ben- 

 zelius d. y., befordrades han till historiarum professor i Åbo 

 (sedermera tillika bibliotekarie) kort efter det Xystadska 

 freden beröfvat Sverige dess stormagtsställuing, men, som 

 en omedelbar följd deraf, all patriotismens sträfvan tagit en 

 mera inåtvänd syftning. Hand i hand med arbetet för lan- 



*) Såsom Wargius 1643 och Julenius 1686 Österbotten, Kauthe- 

 lius 1657 och Justander 1673 Åbo, Hasselgren 1662 och Alander 1677 

 Åland, Lepus 1663 Nystad, Leander 1664 Lethala, Paulinus (sedan 

 grefye Lillienstedt) 1678 Finland i allmänhet. Haveman 1694 Viborg. 



