J^örord. 



Från lika ohcmärld som ringa och tillfällig hörjan har 

 finska högskolans mynt- och medaljkabinett, under tidernas 

 lopp, vunnit en ganska heaktansvärd utveckling. En pragma- 

 tiskt hållen och på fahta stödd redogörelse härom synes förden- 

 sktdl desto mera påkallad, som sjelfva heskaff enhet en af de of- 

 ficiela källskrifter, — digra protokolls- och statshöcker jemte 

 hrefregistratur och hvarjehanda spridda förteckningar, — hvariir 

 hänsigiligt material, stycke för stycke, måste hopletas, för en 

 hvar försvårar, för mången till och med omöjliggör, deras 

 omedelbara rädfrågande. 



Emellertid är det långt ifrån, att ämnets intresse ute- 

 slutande, eller ens hufvudsakligast, vore bundet vid dess spe- 

 cifikt numismatiska data: ty dessa, må det påpekas, lemna 

 jemförelsivis sällan nya bidrag eller uppslag för det exklusiva 

 fackvetandet. Här i fråga kommande samlingar, ehuru inga- 

 lunda saknande numrer af högt både vetenskapligt och metall- 

 värde, låta dock ur sådan synpunkt knapt nämna sig utjemte 

 dylika, hvilka i öfriga nordiska länder, särdeles vid museerna 

 i S:t Petersburg, Stockholm och Köpenhamn, med stora kost- 

 nader sammanbragts. Jemförelscn kan blott vara rättvis, der 

 (om någonstädes) en offentlig kollektion af lika omfattning 

 med den finska högskolans, i lika minim grad tagit allmänna 

 medel i anspråk. 



Hvad deremot historiken om den sistnämnda i rikt mått 

 erbjuder, är anknytningspunMer, å ena sidan, till de ofta ödes- 

 digra skiften, hvilka öfvergått hela det finska lärosätet, samt, 

 å den andra, till det tysta men ihärdiga odlingsarbete, hvil- 



