96 



öfver Karl XII:s bedrifter (jf. p. 91 f.), öfver hans död (H. I, 

 593, 197), "öfver P. W. Wargentin (H. p. 204) samt H. v. TroUe 

 (H. p. 205), som ock, fur att nytja förteckning-ens ord: „Ett 

 exemplar af de nu mera sällsynte 5 kopeks stycken, som 

 under Gustaf ni:s tid blefvo slagne i Stockholm och vid 

 krigståget i Finland 1788 vid ett bekant tillfälle begagna- 

 des, väl åtskilde från de under samma årtal i Eyssland slagne 

 5 kopeker, i synnerhet frånsidan" «o). Ovisst är. huru \dda 

 en „Afteckning af gamla mynt funne i Skåne 1816", hvil- 

 ken omförmäles både i en af listorna och i årsredogörelsen 

 1834, bör identifieras med de 4 i kabinettet ännu befint- 



*") Man jemföre härmed Stjernstedt, Om kopparmyntningen i 

 Sverige (V, H. A. Akad. Handl. D. 23 Sth. 1863), p. 26: „Det är ett 

 allmänt kändt ocli genom bindande omständigheter styrkt förhållande) 

 att under är 1788 vid Avestad skrodats och präglats Ryska femko- 

 peksstycken af koppar. Öfver de verkliga orsakerna, som kunnat för- 

 anleda en sådan myntnings företagande, hvilar en slöja, som det hit- 

 tills icke lyckats och troligen ej heller någonsin skall lyckas att af- 

 lyfta. Väl har påståts att denna kopekmyntning stått i sammanhang 

 med Gustaf III:s tilltänkta fredsbrott med Ryssland, för att vid infal- 

 let öfver gränsen det skulle finnas någon tillgång i fältkassan pä i 

 Ryssland gångbart mynt, under det att derigenom tillika bereddes till- 

 fälle till användande af den å utländska marknaden då trögsålda kop- 

 paren; men måhända bör man ej gifva en så stor och allmän utsträck- 

 ning åt de till denna kopekmyntning verkande orsakerna, utan alle- 

 nast snarare antaga, att densamma blott var en meni enskild handels- 

 spekulation eller industriföretag. Alltnog, denna kopekmyntning lör- 

 siggick i Avestad 1788. Stämplarne dertill stuckos äfven i Sverige, 

 men ovisst är om de förfärdigades vid Avestad eller icke måhända 

 snarare vid den å Drottningholm samtidigt inrättade skedvattensfa- 

 briken, hvilken sedermera allmänt benämndes Ryska myntet, enär 

 der under ledning af kapten mekanikus Appelqvist och bokhållaren Berg- 

 klint skall tillverkats så väl Ryskt guldmynt som Ryska sedlar. Det 

 första profmyntet (not: Detta profmynt kom i öfverceremonimästaren 

 v. Hauswolffs ego och förvaras nu i Författarens myntkabinett) af år 

 1787, till dessa femkopekstycken, saknar" etc, — Om ofvannämnde 

 Bergklint, som var Finne, och hans deltagande i falskmyntningeu se 

 min skrift: J. II. Kellgrens Finska Lefnadsminnen, p. 205 ff. 



