95 



På insamlande af Östersjöprovinsernas mynt 

 hade Boning synbarligen nedlagt mycken flit; listorna ^^) 

 upptaga inalles omkring 350, slagne dels af biskopar (de äld- 

 sta med årtalet 1335), dels af härförarne, talrikast Waltlier 

 af Plettenberg och Gotthardt Kettler, dels af de svenska 

 regenterne från Erik XIV till Karl XII, förnämligast i Dor- 

 pat, Eeval och Eiga samt ett par i Narva (Karl XI) och 1 

 i Hapsal. Såsom rara nämnas bland dessa: det Hapsalska 

 (från härförare tiden), 2 Dorpats, det ena af erkebiskop Adam 

 1475 — 86, det andra af erkeb. Johan II 1499—1506, samt 

 1 Eigas af erkeb. Wilhelm 1540, 3 Revals af härföraren 

 H. v. Gallen 1553 — 55, äfveusom 2 i Riga präglade medal- 

 jer, den ena öfver Gustaf n Adolf i anledning af stadens 

 eröfring 1621 (jf. Hildebr. 1, 105), den andra öfver Karl X 

 Gustafs förmälning 1654 (H. 1, 345, 20). Slutligen bifogas 

 ock 2 jordfynd frän Estland 1820 om 183 Revalska myut^ 

 nämligen 26 Erik XIV:s af åren 1564 — 68 och resten Johan 

 nirs af åren 1574—78. — Summa summarum omkring 350. 

 Mindre märkliga äro förteckningarnas endast 195 Sven- 

 ska (nyss berörda specifikt baltiska oberäknade) mynt och me- 

 daljer, — de äldsta numren från Sturetideu, de öfriga, i oaf- 

 bruteu regentföljd, från Erik XIV till Karl XIV Johan. 

 Framhållas kunna dock deribland så väl Visby mynten (10) 

 och skådepenningarna öfver Gustaf II Adolf med anledning 

 af Upsala universitet förlänade nya förmåner 1624 (H. I, 

 106), öfver samme konungs död (H. I, 190, 186), öfver Karl 

 X Gustaf och Hedvig Eleonora samt Karl XI (H. I, 366, 62), 



") Det „Register iib. beifolg. Miinzen," som finnes i kabinettet, 

 och hvari bl. a. ett större antal baltiska mynt upptages, hänför sig ej 

 till de Böniiigska gåfvorna, utan uppenbarligen till ett inköp af stu- 

 deraiiden Forsberg 1849 i maj, såsom slutas kan af Geitlins Beskrif- 

 ning p. 29 och 33 n:o 3, m. fl. ställen. 



