82 



men liksom endast på köpet. Väl inlöstes för god betalning 

 några förgiftade pilar från Java (1830 3*/^), men kort derpå till- 

 bakavisades en af amiralskan Schismarev för måttligt pris 

 till salu utbjuden mycket värdefull kollektion af samma slag, 

 hvartill den Etholénska redan lagt en så god grund. Icke 

 dock så mycket afslaget i och för sig, som fast hellre de 

 derför åberopade motiven förtjena här framhållas. 



Efter att hafva erinrat, det resp. fond, hvilken huf- 

 vudsakligast vore af sedd för myntkabinettets behof, redan 

 stode i betydlig skuld, ntlät sig nämligen prefekten, hvars 

 åsigt af konsistorium godkändes (se prot. 1830 V? § 16): 

 „Också synes man mindre böra brådska med anskaffande af 

 vildarnes konsteffekter, emedan sådana utan svårighet 

 alltid kunna erhållas [?] och dessutom ej äro så vigtiga, som 

 de odlade folkslagens, dem universitetets konstkabinett 

 ännu nästan alldeles saknar." 



Det var först af de omständigheter nästa kapitel skall 

 omförmäla, vederbörande föranleddes att öfvergifva detta 

 sväfvande och kosmopolitiska betraktelsesätt, hvars realise- 

 rande skulle kraft helt andr-a medel än de till buds stående, 

 och började på konstkabinettets angelägenheter tillämpa ett 

 efter hand .alt mer bestämmande fosterländskt synmått. 



