80 



nämligen nu mera de skilda pjesernas antal i det allra när- 

 maste till 9000. Att de i penningevärde representerade en 

 mångfaldt större summa, än den forna samlingen i Åbo. 

 behöfver efter alt det förut sagda knappast påpekas. Ändt- 

 ligen skulle en jemförande vetenskaplig uppskattning, derest 

 den vore möjlig, helt säkert leraua lika fördelaktigt resultat. 

 Sjelfva olyckan hade således, genom det handlingskraftiga 

 deltagande deraf framkallats, hellre främjat än hämmat ka- 

 binettets förkofran. 



Men äfven i annan än rent numismatisk hänsyn gick 

 inrättningen på sin nya ort en betydelsefull utveckling till 

 mötes. Vi syfta derpå, hurusom det redan sporadiskt in- 

 trädda förhällandet, att med myntsamlingen vid tillfällen 

 förenats hvarjehanda andra antiqvariska och konstsaker, 

 gemmer, stamper m. m. (jf. p. 21. 24. 38), upphöjdes till lag- 

 stadgad regel, då 1828 års nya statuter under kollektiv 

 rubrik sammannämude „Mynt-, Medalj- och Konstkabinettet". 

 Följderna visade sig snart nog. 



Sjelfgifvet fattades sistanförda uttryck mindre i este- 

 tisk mening (hvilken synpunkt dock ingalunda helt och 

 hållet undansköts, der alster af måleri eller skulptur till- 

 fälligtvis företeddes), än såsom en blygsam sj^nonym af livad 

 man vanligen förstår, vare sig med ett kuriositets-kabinett, 

 vare sig med ett historiskt-etnografiskt och arkeologiskt 

 museum. Kortligen: åt hithörande föremål och syften 

 inrymdes nu för första gången en officiel plats vid hög- 

 skolan. 



En detaljerad framställning om Konstkabinettets 

 uppkomst och successiva utbildning fölle utom gränserna för 

 närvarande historik. Endast ämnets hufvudmoment skola i 

 regeln, ock under vår framställnings fortgång, uppmärksam- 

 mas, synnerligast för så vidt de tillika beröra myntkabinettet. 



