71 



(jf. p. 66). Detta låter dock utan svårighet förklara sig. 

 Högst sannolikt representerar nämligen differensen 559 an- 

 talet af de pjeser, livilka vid nogare pröfning blifvit kas- 

 serade eller, så vidt de voro af silfver, ingått i den till 

 uppsmältning afskilda massan. 



Resultatet af uppsmältningen lemnade. i sammanförda 

 smärre poster, 27 skalp. 2473 lod, d. ä. blott några lod 

 mindre än vid första vägningen, hvaraf kan slutas att ma- 

 terialet sedermera ökats. Såsom sakenligaste användande 

 af det sålunda vunna silfret anhöll konsistorium genom rek- 

 tors memorial 1828 ^o/^^ hos kansler om utverkande af H. 

 M. Kejsarens tillstånd att få emot det samma, till kabinet- 

 tets förstärkande, tillbyta ett motsvarande värde ,,utaf de 

 ifrån Persien till rikets skattkammare njdigen ankomna 

 österländska mynten". Härmed syftades på den krigsskade- 

 ersättning, Persien enligt fredsfördraget i Turkmantschai 

 1828 22/.^ nödgades erlägga, — till det nätta beloppet af 

 pud 709 i guld och 3000 i silfver (inalles 1800 säckar, i 

 hvarje 2900 eller till hopa öfver 5 miljoner myntstycken). 



Tvenne bifallande svarsskrifvelser följde härpå. Den 

 ena af 1828 V12 innehöll, att finansministern grefve Cancrin 

 lofvat sitt förord å högsta ort, hvarför det afdrifna silfret 

 borde till S:t Petersburg öfversändas; den andra skrifvelsen 

 af 1829 9/1 underrättade om Kejsarns samtycke till utbytet, 

 dock först sedan F r a e h n , som var sysselsatt .med den 

 persiska kontributionens genomgående, slutfört detta uppdrag. 



I fråga varande transaktion med dertill hörande fram- 

 ställningar, nitiskt ledd i S:t Petersburg af t. f. kansler 

 g-refve Rehbinder, tillsk}iidade universitetet och särskildt 

 dess myntkabinett en hel rad af fördelar. Yi nämna genast 

 (ehuru slutliqviden skedde något senare, eller först 1831), 

 att det nedsmälta silfret,. af skäl. som nedanför skola an- 



