64 



som skriftställare. Vore det icke, vid källornas bristfälliga 

 skick, altför vågadt, kunde någon känna sig frestad för- 

 moda, att han, och troligen jemväl andre, mindre betrak- 

 tade samlingen ur strängare vetenskaplig synpunkt, än som 

 en yttre ambitionssak. en prydnad för den nya ståtliga aka- 

 demin, en ögonfägnad att uppvisa för resande och allmän- 

 heten. 



Erkännas måste dock att samlingen, dels genom till- 

 fälligheter dels genom vidtagna åtgärder, gått framåt i 

 tvenne bestämda rigtningar, den ena omfattande svenska 

 medaljer, för h vilka man hyste ett ärfdt förtycke, den andra 

 omfattande antika, i synnerhet romerska mynt. I båda 

 dessa brancher förefans, såsom af det föregående redan in- 

 hemtats, ganska betydliga förråd; af det förra slaget hade 

 man kommit i besittning af bl. a. de N e s c h e r s k a och 

 B 1 a d s k a kollektionerna, af det senare hade ensamt S u ch - 

 t el en skänkt omkiing 900 stj^cken, Tandefeltska arfvin- 

 garna 400, o. s. v. Man får ock föreställa sig, att de voro 

 uppstälda med samma prj^dno, Wallenins veterligen äl- 

 skade med hänsyn till sina egna vetenskapliga tillhörighe- 

 ter, vid sina böckers inbindande, ordnande o. s. v. 



Att under all dessa tiders numismatiska äflan så godt 

 som intet afhöres, vare sig om bemödanden att hopbringa 

 äldre svenska penningslag, helst de i -Vbo präglade, eller 

 att taga vara på medeltida orientaliska och andra m^iit- 

 fynd, får icke mycket klandras, då äfven senare dagars 

 forskning hos oss i dessa för vår inhemska fornkunskap 

 vigtiga stycken visade en påfallande Ijumhet. 



W al le ni i förtjenster, det åtminstone intyga handlin- 

 garna, blefvo icke förbisedda. Mycket svag tor beröm, 

 helst då det kom från förmän, fick han derför taga ät sig 

 någon del af den tillfredsställelse kansler i nådig skrifvelse 



