G2 



I)liylacium, t}' så kallar hau det helst, icke hade alt så som 

 vederborde, hvarkeu hvad skåp eller lokal angick. Redan 

 år 1813 fick han visserlig-en göra boskiluad med biblioteket 

 och öfverflytta till ett för myntsamlingen enkom inredt rum 

 i det nya huset. Det tyckes, som hade något mankemang 

 dervid förehipit ty sagda år Vn läses i protokollet: Prof. 

 Walleuius hemstälde ,,om icke akademins egande samling 

 af mynt och medaljer, hVilken af prof. blifvit i ordning stäld 

 och katalog öfver densamma jemväl till en del författad, 

 kunde hädanefter som hittills få förblifva under professorens 

 närmaste vård; hvartill konsistorium faun skäl i så måtto 

 bifalla, att denna samling kommer att till allmänt begag- 

 nande tills vidare uppställas i det rum på öfra botten, som 

 är beläget strax till venster om östra trappan, hvartill det 

 derföre kommer att behörigen inredas och med tjenliga skåp 

 förses". 



Här trifdes Wallenius dock icke, ty rummet var 

 mörkt, såsom egaude blott ett feuster, lådorna obeqväma 

 o. s. v. Eektor skaffade honom 4 nya skåp, men genom- 

 dref deremot, att rymligare lokal ej bestods (se prot. 1818 

 •^7io § 12). Var det för att taga revanche, men då inven- 

 tering skulle ske, befans det ogörligt, emedan myntsamlin- 

 gen ännu ej blifvit uppstäld (se prot. ^Vi2)- Ja, i ett nytt 

 konsistorium under en ny rektor förde han sin sak till den 

 mest lysande seger. 



I konsistorii session 1820 1%; ordade prefekten vidt 

 och bredt, hurusom den inrättning, han vårdade, hittills blif- 

 vit förfördelad och egt blott ett rum af 12 aln 7 tum i 

 längd och G aln 10 tum i bredd. Uetta missförhållande 

 borde nu af hjelpas. Visserligen skulle det varit tillbörligast, 

 om numophylacium skulle placeras blott en trappa upp, dock, 

 som lokalerna i hufvudvaniugen redan voro disponerade, 



