219 



som en dehl betiänte, lönligen bränwin uti hospitahlet både 

 emot penning-ar och bröd, som och spanmåhl inpractiseras . . . 

 På det slik ogudachtig- samt öfverflödighet måtte före- 

 kommas, samt enkannerligen the hufvudsvaga therigenom 

 icke blifwa till sina sinnen ännu mehra förwirrade, och så- 

 ledes större beswär och äfventyr förorsaka „har landshöf- 

 dingen ej kunnat undgå att förordna att" emedan de siuke 

 och eländige till sin kropps styrkio nödvändigt något be- 

 tarfwa. så tillåtes hospitals föreståndaren allena bränwijn, 

 för the samma till salu hålla, och bör för den skuld till 

 bränwijnets försälljande en tillf örlitelig person hafva, som 

 högst om dagen för 2 eller 3 öre k:mt till dem aflåter, sko- 

 landes then som bränwijnet kiöper straxt uti berörde sälja- 

 res närwaro thet förtähra och ther någon wore så eländig 

 sampt wanför, att then icke förmådde sielf gå till bränne- 

 wijns säljaren, så bör en sådan tå igenom ålder och upp- 

 syningsmannen eller någon annan beskelig, thet afhemta låta, 

 men ingalunda ingenom någon dåre, på det ej något under- 

 slef förlöpa må, och then ena i thens andras namn mehra 

 taga och förtähra, än förmält är . . . ." 



Det sorgligaste och mörkaste minne i hospitalets hela 

 historia är likväl förbundet vid namnet Olof Norman. Bland 

 de separatister, hvilka i medlet af 1700-talet förorsakade pre- 

 sterskapet och myndigheterna i Österbotten mycket bråk, om- 

 nämnes äfven enkan efter framlidne kronolänsmannen i Ny- 

 karleby Lorentz Nordman, jemte sonen Erik Nordman") 

 Till samma slägt och religiösa sekt hörde äfven Olof Nor- 

 man (namnet skrifves äfven Nordman, men oftast Norman). 

 Såsom förvaltare på en egendom i Skåne hade han derstä- 

 des råkat i delo med presterskapet samt slutligen blifvit iu- 



") Akiander, Matth. Historiska upplysningarom religiösa 

 rörelser i Finland, Del. I Helsingfors 1857. 



15 



