244 



gen anställas." Hvad prester och klockare åter vidkomma, 

 så omnämnes en prest vid liospitalet redan före 1627, men 

 en klockare anträffas icke nämnd förr än 1635, då tjensten 

 bestrides af Mat li i as Benedicti, en 1633 i hospitalet in- 

 löst döf person. Han förestod tjensten ända till 1667, samt 

 erhöll i följd af landshöfdingens bref af d. 5 Maj för sin 

 återstående lifstid uppbära kost för 3 personer. Han af- 

 led 1674. Efterträdaren Johannes Ce restes fick till 

 lön uppbära kost för endast 2 personer, emedan han 

 var en „ung och frisk karl som kan med arbete sigh 

 och dhe sine ährnära emellan dhe tider när han icke 

 wedh kyrckian och gudztjensten behöfves." 1673 klagar 

 pastoren Johannes Montanus deröfver att sedan det 

 åländska hospitalet blifvit till Sjählö transporteradt hans 

 arbete blifvit betydligt tillökt, i det han numera måste för- 

 rätta icke allenast om söndagarna tvenne predikningar pä 

 svenska och finska utan och alla söknedagar bönestunder 

 hålla uthj begge språken, i följd hvaraf honom beviljas ge- 

 nom landshöfdingens och biskopens bref af d. 10 Sept. 1673 

 att härefter åtnjuta måuatligen twenne månadskoster, hvar- 

 jemte vid C er es tes' afgång från klockare sysslan 1677 en 

 prest förordnades att öfvertaga densamma emot åtnjutande 

 af 3 månadskoster såsom lön. Emellertid reglerades dessa 

 löneförhållanden kort derpå genom staten af d. 6 Maj 1695, 

 som tillika bestämmer att klockaren framdeles äfven skall 

 hafva aflagt prestexamen. Detta förhållande fortfar sedan 

 ända till 1790 då tjensten på seraphimer ordens gillets be- 

 fallning af d 4 Dec. 1790 indrogs. På derom af hospitals- 

 predikanten Abraham Gott s kalk gjord framställning be- 

 viljar seraphimer ordens gillet likväl d. 30 April 1807 ett an- 

 slag af 8 tunnor spanmål årligen, att utgå till aflönande af 

 en ,,betjent för kyrkosången . . . | den der tillika] efter pro- 



