165 



målen endast delvis inflöt. Under sådana förhållanden kunde 

 icke heller den i 1695 års stat påbjudna utspisuiugen följas, 

 utan ända till 1725 nödgades hospitalets innevånare åtuöja 

 sig med en vida knappare kost. De 10 st. kor, hvilka ho- 

 spitalet tidigare egt, men hvilka under kriget förkommit, 

 anskalfades icke widare, utan i stället fick hvarje inlöst per- 

 son uppbära 6 öre s:mt i månaden. Den på staten upptagna 

 deijan, som sålunda blef öfverflödig, blef dock fortfarande 

 antagen, men hennes åliggande bestod enligt landshöfdingens 

 och biskopens förordnande numera i att koka åt och sköta 

 om de usla, ,,hvilka icke kunna vårda om sig och sin kost, 

 på det de icke i mangel af nödig skötsel må förgås i elände 

 och uselhet", hvarvid hon tillika bör se till „att af deras 

 kost må årligen blifva någon besparing till nödiga kläder för 

 dem" *6). 



Knappt uppbygdt och åter försatt i skick hemsöktes 

 hospitalet af vådeld. Denna härjade dock endast i förestån- 

 dare gården, der en s. k. främmande sal, en stuga med en 

 kammare i gafveln, en bod, ett brännhus, två fähus och två 

 foderlador blefvo lågornas rof. Eldsvådan, som timade sön- 

 dagen d. 13 April 1729 strax efter gudstjeustens slut, hade 

 uppkommit genom gnistor från främmande salens skorstens- 

 pipa, hvilka antände det af näfver och takved bestående 

 taket till nämnda sals bj-ggnad och i följd af den starka 

 blåst, som var rådande, kunde de närstående byggnaderna 

 icke skyddas. — Så vidt vi kunnat finna har derefter endast 

 en gång en alvarsammare eldsvåda timat på Sjählö. Detta 

 inträffade d. 25 Augusti 1746, hvarvid ett dårhus med 12 rum 

 under samma tak, en bagarstuga med två kamrar, planket 

 kring en stor „fånge gård", jemte porten (som till nätterna 



') Hospitals arkivet på Själilö. 



