73 



„Att detta i Reso socken år 1834 eller 35 påtiätfade 

 rika jord fynd hållits så homlio-t och blott småiiiiif>-om blifvit 

 föryttradt, och sålunda skingradt, finner sin f(»rklaring' deri 

 att, enligt hvad jag nyligen af någre bland allmo- 

 gen på orten erfarit, fi>rhåHandet vid fyndet varit föl- 

 jande: Då denna skatt af vallherden Paulin, en gammal 

 gubbe, och en liten gosse vid namn Ström ffirst ])åhittades 

 (ocli detta, enligt Paulins egen uppgift, till följe af ficre åt 

 honom af den osynlige skattvårdaren — Haltia — förun- 

 nade syner och uppenbarelser), hade desse båda upptagit 

 endast ett mindre antal silfvermynt och begifvit sig upp 

 till gården, för att begära häst och kärra till skattens af- 

 hemtande. Så snart maji der kommit under fund med sa- 

 kens sammanhang, var man ej sen att under lyckönsknin- 

 gar f()r de nu pliitsligt riktade skattgräfvarnes välgång, 

 undfägna dem med bränvin till den mängd, att de. gliim- 

 mande sitt egentliga värf, insomnade. Då de slutligen vak- 

 nade erliöllo de oförtöfvadt häst och begåfvo sig till skat- 

 ten, som — var försvunnen." 



Till intyg om fyndets förskingiing kan slutligen äfven 

 påpekas den omständigheten att för referenten på 1860 

 talet af en privat samlare (numera apotekaren i Idensalmi 

 och koll. assessoren G. Fr. Ignatius) förevisades, inlagde i 

 ett litet konvolut med påskrift „Pemar & Reso fynd*', föl- 

 jande mynt: 1 svenskt Anund Jakob (1022—1050,) 2 fijshi 

 Henrik V (1106—1125) och Udali-ik af Böhmen (1012— 

 1037), samt 1 (n/tjlosnrhsiskf Ethelred. — fynden icke åt- 

 skilda. 



