61 



målet ågångna ställning framdeles ville bestämma. Detta 

 utslag-, äfven det iifverklagadt, stadfästes såväl genom x4.bo 

 liofrätts dom af 1805 ^Vti -"^om i högsta instans 1806 */i2- 



Härefter hvilade tvisten i flere år, beroende detta på 

 inväntad utredning i det dermcd sammanhängande stölds- 

 målet, livilket behandlades vid kriminel (lomstol och tyckes 

 varit af mycket svårlöst beskaffenhet. Men sedan Borg- 

 ström 1812 atlidit och efterlemnat som ensam arfvinge sin 

 styfson, en löjtnant A. G. Häll, yrkades mot denne helt 

 plötsligt af Johansson, genom inlaga till konsistorium 1813 

 **/2. utbekommande af hittelfhi för fyndet, hvilket han påstod 

 ha stannat i Borgströms sterbhus. — 



Af motparten uppfordrad att styrka sitt påstående, 

 hvartill inga i boet befintliga handlingar gåfve anledning, 

 l)lott utbytte Johansson, hvars talan med stor advokatorisk 

 skärpa fördes af extranotarien Er. Joh. Grönlund, det- 

 samma mot ett annat: att nämligen Borgström kommit i 

 åtnjutande af hela fyndets värde, i det tjufvarnes »egen- 

 dom, gärd. fartyg och lösören till ersättning af det stulna 

 blifvit försåld". 



Härå genmälde Hall i ingifven skrift, att han genom 

 Kejs. Mjt:s utslag af 1812 12/.5 tilldömts 33 svenska karo- 

 liner, hvaraf, sa snart han tått dem i sin ego, han vore 

 villig att åt Johansson hittelön meddela äfvensom utaf alt 

 hvad som efteråt kunde af detta fynd tillfalla honom, till- 

 kännagifvande derjämte, att han ännu ej kommit i besitt- 

 ning deraf och ej heller visste hvarest de vore att afhemta 

 och lemnade för iifrigt åt käranden att behörigen utreda 

 och styrka om Wechters eller Boi'gströms sterbhus återfått 

 någi-a karoliner m. m. 



Konsistorium resolverach' i utslag af 1813 ^'n, att som 

 undei' skriftvexlingen inga i hufvudsakeii bindande l)evis 



