58 



spaningar. När nu silfverskatten upptäcktes, fordrade råd- 

 mannens dotter [Brita Johanna], enka efter löjtn. Bäck 

 [Balthazar. f 1803 Vn]- deraf för sig en tredjedel, st3-r- 

 kande sin rätt dermed, att lion egde skedar, som till in- 

 skription fullkomligt liknade de funna. Af krafvet A'ardt 

 dock intet. t}', slutar berättelsen, „en oktobernatt, då det 

 re.j^iade och stormade förfärligt, gjordes genom domkyrko- 

 mureii inbrottstöld i sakristian (dit bisk. Tengström låtit 

 föra fyndet), och skatten försvann för alltid, så att den 

 minsta upplysning derom sedermera icke kunnat vinnas." 



Den sist anförda uppgiften, för att endast fästa oss 

 dervid, innehåller, såsom af det nedanstående skall framgå, 

 både sant och osant. StcUden är faktisk, ehuru förlagd 

 (måhända genom förvexling med en år 1803 på hösten i 

 akademins eget ränteri begången) till orätt tid på året. I 

 konsist. protokoll 180421/2 läses nämligen: „Som den obe- 

 hagliga händelse sig tilldragit, att tjufvar om natten mot 

 d. 17 i denna månad inträngt sig genom fenstret i dom- 

 kyrkan liärstädes, och utur den därvarande inre Sacristian, 

 den de så väl som den yttre u])brutit, borttagit den å Aca- 

 demie byggnadstomten för tvänne år sedan af drängen 

 Micliol Jolinnsson fundna skatt, som i berörda rum varit 

 förvarad; altsa skulle (parterna) ui)pkallas att härom under- 

 rättas, äfvensom berättelse om denna tjufnad, som för Aca- 

 dcmien, hvilken såsom ägare af den jord. där skatten "Ijlef 

 funnen, var till hälften däraf, i händelse rätter ägare ej 

 fmmes. berättigad, medförde en ny förlust, till hans Excel- 

 lens Kongl. Academiens Tanceller skulle afgå." 



Pocessen blef härmed ingalunda afskuren, utan l)lott 

 fiirlängd och mera invecklad. Först borde frågan om ,.rät- 

 ter ägare" afgöras. Det redan instämda målet mellan 

 Wechterska arfvingarnes dels fulhnägtige, dels rättsinne- 



