offerera altsammans Kronan til inlösen, emot hela värdet 

 och hittarelön: likasom Kungen behöfde i antiqv. archivo 

 gömma Caroliner (af Carl XI och XII) såsom andra rari- 

 teter! Det synes nogsamt, at det goda folket ej förstår 

 afsigten med den författning- de sig åberopa*'. 



Porthan korresponderade i saken äfven med Giörvell. 

 Så nnderrättar han denne 1802 ^i/j^,: ,,Jag- har så länge 

 dröjt at återsända Herr Öfverinsp. Xeschers benäget med- 

 delade uträkning öfver det på vår Acad. plats gjorda fyn- 

 det, emedan jag hoppades oförtöfvadt kunna lämna en på- 

 litligare törtekning öfver detta fynd, än den som i hast 

 och ungefärl. författades vid det den uptogs och straxt i 

 förvar sattes, förseglad och inläst. Näml. som pretendenter 

 anmält sig til detta fynd (afl. Rådman Wechters arfvingar, 

 hvilkas Farfar förut l)ebodde den gärd, som Acad. nu 

 inlöst till byggnadstomt), och dermed altsä måste juridice 

 förfaras, så har Cons. Acad. utnämnt någre af sine Ledamö- 

 ter, at i preteudenternes närvaro noga upräkna hela skat- 

 tens särskilde delar. Men för fuUmägtiges frånvaro, har 

 dermed måst uppskjutas den ena gångeu efter den andra 

 etc", samt åter 1802 ^^/jji ,,Xär processen om mynten, som 

 på Acad. tomt funnos, liinner afgöras, skall jag visserligen 

 ej underlåta att derom meddela berättelse". 



En senare upptecknad tradition maler, att borgai-en i 

 Abo Henr. ^^"('(•ht( r under sitt salsgolf haft en källare, den 

 han pa stora ofredens tider sjelf tillmurat; han skall ock 

 innan sin död (1716) låtit antyda sin i Stockholm vistande 

 son att blott söka i fädernegården, ,,sa skulle han hafva 

 nog". Efter återkomsten påträffade sonen — sedermera 

 rådmannen och färgaren Esaias Wechter (t 1776) — verk- 

 ligen vid gräfning nära porten en stor gryta fyld med 

 kopjifinniiiif, men underlät, i tro att detta vore alt. vidare 



