50 



der islika ofta uppslammas, troligen från någ-ot större i vatt- 

 net nedgräfdt förråd. 



Sju af dessa mynt beskrifvas omständligt. At dem 

 voro 4 nnglosaclislsla — två Ethelred (978 — 1016), två 

 Knut (1016—1035) — . 1 anglomnnmidisU Henrik (1100— 

 1135), 1 spanskt, trol. Peter 1 af Arraj^onien (1094— 1105), 

 och 1 okändt, på livilket dock tydligt kunde urskiljas 

 HARAL och bokstäfverna v. c. v. s. F. D. S., äfvensom „iu 

 medio duo biachia decussata, in (luoi-um angulis duo orbes, 

 unum scutum et tres glohuli", (väl ej rmglosachskkt Harald 

 I, t 1039?). De öfriga 5 voro oläslio:a, men enl. Bilmark 

 förmodlig"en (itKjIosachsiskd. 



Tyvärr afslutar Bilmai'k sin annars fiirståndiga under- 

 sökning- med några vilda hypoteser. Han menar bl. a., att 

 bisk. Henrik sjelf nedgräft sin till Fiunarnes omvändelse af 

 konung- Erik erhållna skatt, emedan han, då denne åter- 

 vände hem, känt sig- mindre trygg, samt vidfogar: „Jag 

 förmodar vidare, att den i stranden af Nousis å gömda ur- 

 nan inneliallit ungelär 2,000 sådana mynt''; och då man 

 får antaga, att i)a de tiderna för 1 öre, hvarmed de funna 

 myntstyckena, alla 15 liidige, äro jämngoda, kunde köpas 

 lika mycket som nu föi- 10 riksdaler, så följej- deraf, att 

 bisk. Henriks skatt i värde» motsvarade omkring 20,000 

 riksdaler, — „quo subsidio non solum aedes sacras tunc 

 exstruere, sed alias ([U0(iue res praeclaras efficere potuit"! 



^la här äfven efterföljande trenne Nousis-fynd anföras, 

 ehuru iW veterligen icke ledsagats af myjit. 



C. Ar 1770 i)å varsoinmaren fann soldaten Joh. Ek- 

 bom af Nousis kompani vid dikesgräfning, å dess nära kjT- 

 kan belägna tor[)åker en vid pass 3 qvarter lång guldring, 

 hvilken. i båda ändarne slutande med ett orm- eller ödle- 

 hufvud, fordom trohgen begagnats till hårprydnad. Smycket, 



