47 



20. Reso 1753? 



Under ransakniugeii i häradsrätten angående sistom- 

 ordade Eeso fynd namnes två gånger i förbigående äfven ett 

 annat, li\'ilket tyckes skett nngefär samtidigt. Det heter 

 nämUgeu vid förhöret med sergeanten Warg. att denne 

 sagt sig ega qvar hos sig intet af de gamla mynt, han af 

 Matts Andersson erhållit, „men af the som soldaten Hierta 

 påfunnit och tiU sergeanten aflemnat. skall sergeanten 

 hafva 4 eller högst 5 i behåll, hvilka han förmente så 

 mycket mindre höra till detta målil, som om the af Hierta 

 funna penningar är särskildt stämdt" [livar?]. 



Och i sitt ofvan anförda vitnesmål upplyser länsman 

 Tallgren, att han „ock måst gifva 9 öre k. m. för hvarthera 

 af de tvenne han fådt af soldaten Hierta". Dennes fynd, 

 hvilket således äfven blifvit rättsligt åtaladt, är icke när- 

 mare kändt, hvarkeu till ort, tid eller innehåll. 



21. Eura 1753. 



Kyrkoherden derstädes Joh. Lailiiander nämner i ett 

 ms af 1753, utom andra af honom i socknen funna forn- 

 saker. äfven dansli och polskt mynt. En senare uttalad 

 förmodan, att dessa mynt rätteligen varit anglosachsiska 

 och arahiska, är föga bindande. 



22. Kalajoki 1754. 



Offerkälla der, ö. om Rautisby, emot Ylivieska uppå 

 ett berg, en mil i ödemarken, hvars vatten, enligt folk- 



21. K. E. F. Ignatius i Hist. Arkisto III, 08 f. 112. Jfr. K. 

 Killinen: Ulvilan kihlak. (i F. Vet. Soc:s Bidrag XXXIII), sid. 63 f. 



22. Kalm: Beskr. öfv. Calajoki (Åbo 1754), sid. 25. Ofvan sid. 17. 



