44 



skrifvelse af d. 16. nästgångne januari (se ofvan) ännu ej 

 blifvit öfversända. Ett intyg af d. 3 (5?) maj från öfver- 

 sten uppvisades, erkännande att han emottagit stämningen 

 jämte bref från landshöfdingen, men sjelf uteblef han utan 

 angifven orsak. Med anledning häraf äskade aktör ny stäm- 

 ning å honom, hvartill ock rätten biföll, dock först till 

 „nästa ting''. Emellertid egde aktör framställa slutpåstående 

 mot Matts Andersson och sergeanten Warg, hvilket utföll 

 såsom ofvanför omnämts. 



Och stannade rätten (såsom man nästan från tvistens 

 början kunnat ana) vid det beslut, att målet tager anstånd 

 till nästa ting, dertill vice landsfiskalen bör öfversten baron 

 Stackelberg „i laga tid instämma lata", då ock Matts Anders- 

 son och sergeanten Warg utan ny stämning vid 10 d:r smts 

 vite skola sig infinna. Fyndet bör 3 söndagar i Reso kyrka 

 kungöras med tillsägelse, att derest någon tror sig vara 

 dess egare, han bör sådant för häradsrätten anmäla och 

 fulltyga vid nästa ting eller sist efter år och dag sedan 

 det således blifvit lyst. 



Emot detta utslag förklarade aktör missnöje, helst han 

 bhfvit tillhållen göra sitt slutyrkando, innan öfversten Stackel- 

 berg blifvit i saken hörd, då detta yrkande måhända kunnat 

 annorlunda utfalla. 



Nästa kända notis om fyndfrågan läses i Kongl. bref- 

 vet till Äbo hofrätt 1754 2^/^, af innehåll: 'att landshöfd. 

 Lilljenberg hos Kongl. Mjst anmält ett mål ang. någre i 

 jorden uppfunne gamla silfverpenningar, hvilket genom be- 

 svär öfver häradsrättens utslag hade af aktör, landsfiskalen 

 Wolff, bhfvit i hofrätten anhängigt. och oansedt Kongl. 

 Mjst förmäler sig icke vilja omedelbart befatta sig med 

 samma hos hofrätten anhäugiga mål, dock som nödigt an- 

 såges, att i sådana fall ordentligen och enhgt de derom 



