34 



Det åberopade kongl. brefvet, hvaraf referenten genom 

 professor C. von Bonsdorffs vänliga hand erhållit ett utdrag- 

 ur svenska riksregistraturet, lyder nämligen till hänsigtlig 

 del sålunda: 



„Til Torsten Sal. Hindrickson, Svar att han icke känn 

 komma hitt till Stocholm. Dat. Stocholm 15 Junij Anno 

 etc. 1547. — Vm thett fremandte mynt ther funnenn är i 

 Ålandt. Szåm thu och giifwer tilkänne vm thett fremande 

 mynt som ther på Ålandt funnenn är etc. Szå är samme 

 mynt j sig väll gott, hvar man ther mere thervtaif upfinne 

 och bekomme mötte". — 



Att sluta häraf, hörde väl mynten, — kanske hemtade 

 ui' katolska offerkistor och helgonskåp, — till det silfver," 

 hvilket just detta år 1547 bcfallningsmannen på Kastelholm 

 Torsten Henriksson hopbragte från kyrkorna på Åland och 

 enligt qvitto af silfverskrifvaren Jochim Olofsson d. ^'j^ 

 afgifvit till konungens kammare på Stockholms slott. 



2. Keksholm 1582. 



I ,. Jacob Dirichsons Rechenscap för Kexholms Slott 

 pro anno 1582" läses sid. 3: „Är funnet und Jordenn vid 

 Kexholms stadh på samma platz som staden hade varit bygd 

 opå, Sölf 50 lådh. Enn är upfunnet annan gången: denin- 

 gar 550 str", — således det senare fyndet små ryska silfver- 

 mynt (dengas) från storfurstetiden. 



2. Meddeladt af d:r Th. .Schvindt ur bandet 5513 i finska 

 statsarkivet. — Om Jac. Dirichson — rätteligen Joach. Didriksson 

 adlad Brand, för tiden befallningsman på Keksholm, — se Finska 

 Adelns Gods och Ätter, sid. 237 f. Ofvan sid. 14. 



