31 



museerna i inånga af landets städer, — såsom Borgå. Yi- 

 borg, Åbo, Vasa, Sordavala, Kuopio, Bjiirneborg o. a. — 

 smärre myntkollektioner, till livilka det är kändt att fynd 

 på olika tider inlemnats ^), änskfmt (!•■ vid efterfrågan ty- 

 värr ieke alltid befunnits antecknade som sådana i inrätt- 

 ningarnas kataloger. Synnerligast har Finska fornminnes- 

 föreningen under sin hela landet omfattande verksamhet 

 bl. a. hopbragt samt delvis till universitetet öfverlåtit ett 

 icke ringa antal mynt. af hvilka åtskilliga, enligt allmoge- 

 mäns utsagor, uppgräfts ur jorden och således, enstaka som 

 de mest äro, troligen utgöra rester af större men försking- 

 rade sambestånd (se förteckningen flerstädes). 



Den sista åtgärden till fromma för här berörda syften 

 är tillika den betydelsefullaste. På annat ställe har redan 

 erinrats -) om uppkomsten och innebörden af den ..mecl 

 ständernas bifall och samtycke" år 1883 2/^ utfärdade öfver- 

 hetliga förordningen ,, angående forntida minnesmärkens fre- 

 dande och bevarande" — ett sent motstycke till eimhanda 

 svenska förordning af 1828 — , med dess följder: en sär- 

 skild arkeologisk kommissions tillsättande 1884 jämte 

 beslutet upptorande af ett stats- eller nationalmuseum ^) 

 till flyttbara antiqviteters herbergerande och hägn. Bland 



') Se n:o 71. 75. 77. 9(). 119. 122. 124. ](i2. 172. 251. 2.52b. ;]21. 

 329. 353. 388. 391. 427. 436. 480. 483. 



2) Anförda Historik II, 107 ff. 



■') Har väl ännu icke kommit till stånd, men emellertid hafva 

 genom nådiga kungörelsen 1893 "/g till en början universitetets 

 historiska samlingar (ehuru fortfarande inhj^sta i sin förra lokal) 

 införlifvats med statens och stälts under arkeologiska kommissi- 

 onens uppsig-t. Det samma torde väl ock i sinom tid ske med 

 myntkabinettet, så snart blott den ifrågavarande museibygnaden 

 blifvit en verklighet. Jfr Historik II, 141 ff. 



