30 



mål, sådana som den med anledning- af Vedeiiax fyndet 

 1839 (n:o 65), bletVo med tiden alt sällsyntare. Xekas kan 

 dock icke, att enskilde nppkiipaiv, i synnerhet gnidsmeder 

 och samlare alt ännu esomoftast hasta det allmänna i fiir- 

 väg-, hvarom käiniedom först långt senare kunnat vinnas 

 (jfr i n:o 20. 25 A. 36. 40a. 42. 44. 56. 58. 76. 77A. 172. 

 321. 488. m. fl.). Passionerade yurmare söka, under hvilka 

 rättsförhållanden som helst, nog gerna att tränga sig- emel- 

 lan (jfr i n:o 437. 509a. 518. 595. m. fl.). 



Vid tidpunkten för Finlands hortskiljande från Sv(^- 

 rige, återstodo oss, af kända orsaker, visst icke många 

 fyndmynt, förvarade som kuriosa i Åbo akadcMuis bibliotek 

 (jfr n:o 32. 46.). Men besynnerligare kunde tyckas, att 

 deras antal under följande qvartsekel knappast ökades, 

 ehuru högskolans damera inrättade myntkabinett redan 1811 

 erhöll ett för tiden ganska rundligt årsauslag; ja. föga ens 

 några sägner om fynd låta hih-a af sig. 



Saken förklaras af den mycket reserverade åsigt, 

 prefekterne och konsistorium hyst(^ angående myntfyndens 

 betydelse, annat än när de råkade innehålla nyheter och 

 sällsyntheter af allmänt numismatiskt intresse i). Emeller- 

 tid gjord(> sig den fosterländskt arkeologiska synpunkt(Mi 

 småningom alt mera gällande, da ock universitetets mynt- 

 kabinett i afseende å fynden intog den c<'ntrala ställning-, 

 det intill senare tider l)ibehallit''=). 



Dernäst l)öra här nämnas bidragen från andra oftent- 

 liga eller mer privata håll. Så ega genom enskildes nit- 

 fulla initiativ läroverken och de på senare ar bildade lokal- 



») Se Historik I, ()4. 88. 85 f. 11, 78 ff. 



■-) När derför i efterföljande förteckning blott skrifves „in- 

 löstes", „gåfva" o. s. v., underförstås: till sagda kabinett. 



