18 



orsaker, helt oförtänkt fått ligf?a, tils de omsider fallit i 

 främinaiidc händer. Detta förvariiigssätt, i alla tider mer 

 eller mindre bepröfvadt, hade framlör alt i näfrätteus 

 dao:ar en mycket utbredd tillämpning', helst bostäder och 

 kistlock då ännu voro föga trj^g-ga. Pakalladt af nödvändig- 

 heten, återfinnes det derför hos de mest skilda folk på en 

 primitivare bildningsgrad. 



Så förtäljes i Snorre Stnrlesons konungasagor (I, 108 

 ed. Sth. 1889). hurusom Harald Gråfäll (omkr. 960) vardt 

 mycket vred, emedan han och hans bröder, alle ilriga käm- 

 par i vester- och österviking, af hofskalden Övind till- 

 vitades att förborga „Fr()des trålars mäkl i trollens moders 

 sköt", det vill på enkel prosa säga: skatter i jorden. Der- 

 vid bar Övind sjelf en stor och god guldring, kallad Molde, 

 „hvilken långt dessförinnan tagits ur jorden". Enahanda 

 härkomst hade nog äfven, kan man tänka, förutom många 

 andra, fyndet vid Vikingaböle på Åland (n:o 260). I Kairo 

 hörde Gr. A. A\'allin af arabscheiken Ali, att dennes hustru 

 nedgräft de pengar hon ärft, ett bruk, hvilket han sedan 

 fann hemma i sjelf va öknen, till och med vid helt små 

 summors inkassering; (Reseanteckn. II, 155). Alldeles på 

 samma sätt pläga högt uppe i norden Lapparne, enligt 

 Högstnim (p. 92), som länge vistats bland dem, förfara 

 med livad de anse värderikt; vårt berömda Kuolajärvi fynd 

 (n:o 66) med flere smärre bekräfta denna uppgift till fullo. 



Kom nu till denna husliga omtanke mot tjufvar. de 

 der, att tala med de gamla lagarnes expressiva språk, 

 ,.hitta giärna, sva sum klukkarin hitti kalken", dessutom 

 krigets hot, så öfverlemnade man än ifrigare sina skatter 

 i allmoderjordens skydd. Ja, detta bruk tog ännu sjelfva 

 1734 års lag, tvifvelsutan på gammal häfd. under särskildt 

 hägn (M. B. XLII, 2) „tå fiende åkommer och tränger 



