111 



saknade: österländska, såsom slutas kaii 1)1. a. af följande 

 här beliöfliga notis: 



Ar 1876 i febr. förärades af prosten Siréus son, dåv. 

 medicine kandidaten H. Siren, till myntkabinettet 1 från 

 „Lehdesmäki fyndet" i den första upphittarens bo länge 

 undanhållet amhisld silfvermi/nt, hvilket var genomborradt 

 af hål efter en bortfallna nitnageln. Referenten, kabinettets 

 dåv. föreståndare, drog derför icke i betänkande att till 

 förvar provisoriskt fjättra den återfunna enslingen vid dess 

 kamrater. Der sitter han ännu, utgörande n:o 11 i den 

 längre ned intagna förteckningen. 



Utom de redan nämda mynten hänga vid kedens 

 midtelparti äfven några andra prydnader. De utgöras af 

 en liten ornerad silfverlmcUa eller slef med vidnitad ()gla 

 och 5 smärre vesterländska silfvenmjnf. nml. 3 anglosnch- 

 sislca, 1 svenslct och 1 fyslif. Dessa 6 föremål hafva helt 

 konstlöst blif\it medels fina silfvertrådar fästa vid kedens 

 flätverk, icke vid dess ringar, hvaraf framgår, att hela ko- 

 den då ännu varit oskadd, d. ä. alla dess ringar upptagne 

 af de ursprungliga 16 österländska m3mten. Denna slut- 

 sats försvagas ingalunda af de vesterländska myntens ålder, 

 alldenstund det yngsta bland dessa är endast omkring 50 

 år, och kanske icke ens så mycket, yngre än det yngsta 

 österländska (se nedan). 



Att ett fornsmycke af antydd sällsynthet skulle ådraga 

 sig stor uppmärksamhet, förstås lätteligen. Geithn var 

 icke sen att i finska vetenskapssocieteten derom lemna ett 

 preliminärt meddelande, utlofvande framdeles för societetens 

 acta en afteckning och beskrifning af keden jämte till- 

 hörande mynt. Samma afsigt upprepar han kort derefter i 

 en i Litteraturbladet införd uppsats: „Anmärkningsvärdt 



