114 



(Torub. 179ff; Fraehn 64, 114), — 7) Samanid från 

 Samarqaiid 362 == 972 för Maiizur ben Nuh, — 8) Samanid 

 från Alschasch 295—299 =: 907—911 för Ahmed ben Isma il, 

 — 9) Samanid, präglad för Nazr ben Ahmed och kalifen 

 Almnqtadir, ett mynt utan framsida och således äfven utan 

 årtal, men med lika lydande frånsidor af olika typ. — 10 

 & 11) Numi spurii, båda utan årtal, men innehållande emi- 

 ren Nazr ben Ahmeds namn, dock orätt skrifvet, äfvensoni 

 andra fel mot arabiska språket, utan tvifvel ett falskmynt, 

 präg^ladt hos de i det knepet mycket förfarne Volga-Bul- 

 g-arerne. 



De vesterländska mynten äro: 3 anglosachsisTca för 

 Ethelred 979—1016 (hos Hildebrand, sid. 26, 72) och för 

 Knut 1016—1035 (Hildebr. sid. 144, 184 & 186), 1 fysM 

 från Miinster för Otto I, II eller III, 936-1002 (hos 

 Uannenberg, sid. 296) och 1 svenskt på fyrkantig plåt trån 

 Sigtuna för Anund Jakob 1022—1050 (jfr Bremier, p. 5; 

 Berch, sid. 17 f.) 



Uernäst blef Lehdesmäki fyndet, hvarom J. R. Aspe- 

 lin i sina arkeologiska grunddrag blott tyckes egt en ytlig 

 vetskap (sid. 358), bragt till tals af A. O. Heikel i hans 

 afhandling om Hauho härads fornlemningar. Väl egnar han 

 icke många ord hvarken åt keden eller dervid hängande 

 mynt, men har i stället noggrant skildrat både den före- 

 varande och andra i nejden af Pyhäjärvi belägna fyndorter, 

 det ofvan i Siréiis meddelande omnämda Hyypion vuori 

 icke till förglömmandes, äfvensom lemnat en öfversigt af 

 särskilda i trakten påträffade antiqviteter, såsom gamla 

 vapen m. m. 



ÄndtUgeu har härom året „Silfverfyndet från Hauho" 

 framkallat tvenne i Finskt Museum 1894 införda omsorgs- 

 fullt utarbetade föredrag, det ena konstarkeologiskt af 



