85 



Henrik, livilka turas till Knglaiid .rätteligen biira sökas i 

 Tyskland-'. 



Tyvärr kunna taktiska bevis för dessa så befogade 

 anmärkningar numera icke vinnas, enär den praxis följdes 

 i vårt kabinett, att fyndmynt icke erhöllo någon särplats 

 eller annat igenkäuningstecken, utan biandvis upplades jämte 

 de öfriga. 



Åt den märkligaste pjesen i fyndet eller den lilla 

 vågen, en myntvåg med tillbehör, egiiade Hällström en nog- 

 grann undersökning i tvenne föredrag, hållna inför finska 

 vetenskapssocieteten 1841 •^/i2 och 1843 c/+. Slålarnc. af 

 bronseradt metallbleek och 33 franska liniers diameter, vi- 

 sade sig jämnt upp så djupa, att kullstjälpta mot hvaraudra 

 kunna inrymma samtUga vigter med den hopvikna balansen, 

 ty dennes båda armar, i utsträckning af 56 liniers längd, 

 ega leder, för att sammanläggas uppåt tungan; det hela så- 

 lunda lämpadt att bäras i fickan eller rensehi. 



Hufvudfrågan gälde att uppdaga den enhet, efter 

 hvilken de runda motsides afplattade och punkterade vig- 

 terna beräknats. Skarpsinniga kombinationer och väguings- 

 föi-sök gåfvo vid handen att besagda enhet motsvarade 4,22 

 franska gram eller, med förutsättning af metallens skedda 

 nötning, ,,saunolikt varit något litet större". När nu, slutes 

 vidare, den urgamla ryska vigtenheten solotnik, den by- 

 zantinska so Ii dus aureus, är 4,206 gram och således en- 

 dast med 0,o4(i öfverskjuter den förut nämda, anses deraf 

 följa, att vigterna i fråga härstamma irån Ryssland. Vid 

 denna konklusion förbises blott, att äfven det arabiska vigt- 

 systemet, liksom det arabiska myntets valörer och namn 

 (guldmynt ..dinar-' = öijfccQior, silfvrrmynt ..dirliem" = 

 ÖQcr/jiri) ])avärkats från Byzant. 



