16 



liaiid skeende afbetalniii.uar utbekomma partier af varan. Rätt 

 beviljades ät banken att belåna skoiisalster förvarade äfven 

 å annan ort än ntskeppninjisplatsen. 



Den vi.uti.ua^te iiestämnin.uen var dock den. att afdel- 

 ningskontoren erhöllo rätt att diskontera vexlar samt utgifva 

 lån mot guld. silfver, obligationer och aktier, hvilken utlä- 

 ningsrätt frtrfuUständigades genom förordningen af den 22 

 december 1S.S2. 



Genom förenämda stadganden blef Finlands Banks verk- 

 sandiet mera vidsträckt, mera harmonierande med bankens 

 karakter af ett sedeliitgifvande institut, mera förmögen att an- 

 passa sig efter i'()relsens l)eliof, mera affärsmässig än fciiut. 

 Samtidigt liefriadcs liankfr»ivaltningen från omsorgen om 

 stats- och militi('V('rk('t> fonder och hittades derigenom tVau 

 en stor Ixuda. 



Redan tidigare luuh» bankens styrelse inslagit nya banor 

 i sin utläningspolitik. Tron pa visheten af bankens undei- 

 strxljamle och fönuyndande verksandiet hade slappats. Den 

 mägtigt ui)pspirande företagsandieten kände sig ej heller i 

 l)ehof af undei-st()d och i)rivilegier. Den uppfattning gjorde 

 sig vid denna tid altmer gällande, att Finlands Bank fram- 

 deles borde styras efter ekonomiska principer. Den boide 

 vara ett alfärsinstitut. icke en välgörenhetsinrättning. »Ban- 

 kens säkerhet och f()rdeF, bankens och det allmännas gemen- 

 samma bästa framhöllos ledan i förordningen af den D de- 

 cember ISOT såsom de synpunktei'. hvilka bankens fullmägtige 

 borde taga till ledti-ad. 



De vid ISIIT ars laiidtdag utsedda bankfulhnäktige fram- 

 lade i sin berättelse, afgifven vid 1S72 års ständermöte. de 

 principer, enligt hvilka fullmägtige handhaft sitt viirf. De 

 frandialla, att om under en föregående tid någon annan 

 synpunkt varit iöv ledningen af l)ankens utlåning bestäm- 



