19 



om afdelningskontnien i alla laiieäieiiden gjordes oberoende 

 af direktionen, så skulle den iitviduade lånerörelsen motverka 

 uppkomsten af privatbanker, genom hvilka orternas behof i 

 fråga torde kunna lämpligare fyllas; dels åter fruktade de en 

 dyr förvaltning utan motsvarande föi'del för banken .. Bank- 

 fullmägtige afstyrkte de ansökningar, som ar 1S7G inkommit 

 från Borgå samt 1S77 frän Kristinestad och .loensuu om 

 inrättandet af afdelningskontor på iijimda orter i syite att 

 atfärsmännen derstädes måtte komma i åtnjutande af de för- 

 maner, som Finlands Bank beviljade sina kunder. 



Bankutskottet vid 1872 års landtdag gillade i alla väsent- 

 liga punkter bankfullmägtiges åtgöranden, Utskottet fram- 

 höll, hurusom banken endast dä kunde utgöra en fast grund 

 för landets affärsverksamhet, när den iakttoge försigtighet 

 och moderation jemväl under sådana tider, då goda skördar 

 och lyckliga konjunkturer ökade den spekulativa företagsam- 

 heten. 1.S77 års l)ankutskotts uttalanden giugo i samma 

 riktning. 



Emellertid förl)lofvo bankens styrelse och förvaltning 

 vid ledningen af dess verksamhet på 1870-talet icke i allo 

 sina försigtiga och affärsmässiga prmciper trogna. 



Efter 1860-talets stora kalamiteter rådde i landet en 

 långvarig depression. Stiltjen på lånemarknaden fortgick in 

 på 70-talet. Finlands Banks ])ortfölj, som 1861 och 1862 

 steg öfver lo miljoner mark, hade år 1870 sjunkit ner till 

 ;j V2 miljon, liyi)otekslånen nedgått från 9.7 miljoner mark 

 år 1867 tUl 5 1/2 miljon under åren 1S71 — 7/). Föranledd af 

 detta långvariga tillbakagående i bankens utlåningsrörelse 

 samt töihända äfven gifvande vika för den traditionella lusten 

 att underlätta- affärslifvet i landet genom en låg räntefot, 

 sänkte banken successivt sina räntesatser under åren 1S68 — 

 1870, så att diskontot tian o(;h med år l'S71 utgjorde 4 å ;j 



