30 



setts koimiia att för privatbankenui" uiöjligiiöra en alt för 

 stor konkurrens med Finlands l^)ank. 



Samma sträfvanden att ät Finlands Bank bevara en 

 ledande ställning på penninp;eniarknaden samt att möjliggrira 

 ett lil)eralt utsträckande af dess utlänin.u' till atfarsverldens 

 fromma medverkade i förening med omsorgen om hankens 

 säkerhet att fiamkalla de u])piepade yrkanden, som vid 1.S88, 

 JH!»! och 1S94 ars landtdagar gjordes j)a (ikande af bankens 

 fonder, samt spelade äfveii en loll i de återkommande fordrin- 

 garna i)a utvidgande af bankens sedelutgifningsrätt. 



Men framf<»ralt och pä ett i (^gonen fallande sätt visade 

 sig antydda tendenser i de pi'inciper. som af ständernas bank- 

 utskott samt bankfuUmägtige fiandiiillos med afseende ä samt 

 gjorde sig gällande i ledningen af bankens utlånings- och 

 iäntei)olitik äfvensom i utgrenandet af bankens läneverksam- 

 het genom inrättandet af nya afdelningskontor. 



Reminiscenser fraii Fiidnnds lijiiiks undei-stödjaiide ntla- 

 ningspolitik under den gairda regimens tid. hvilka man redan 

 trodde gratlagda. tingo nytt lif. r>aidvens fördel och säkeiliet 

 skulle visserligen icke hellei' nu lemnas ur sigte. \'isst icke. 

 Men de förslogo icke allena till Icdti-ad föi- Finlands IJanks 

 utlaningsverksamhet. .liuiite synpunkter af privatekonomisk 

 natur borde allmänn;) sociali)olitiska syftemål tagas i betrak- 

 tande. Hvilka deremot dessa allmänna syn]»unkter och syfte- 

 mål voro, som Finlands Bank vid sin utlåning l)orde beakta, 

 och huru de skulle förenas med omsorgen om bankens egna 

 intressen — derom kom man icke alltid till en (ifverensstäm- 

 mande uppfattning. Och under bcunrxlandena att taga hän- 

 syn till motsatta önskningsmal och ])rincipci- erlnill bankens 

 ledning en viss vacklande karakter. 



Om vi vilja lära känna de intentioner beträffande led- 

 ningen af bankens länei)olitik. som sedan medlet af .SO-talet 



