40 



utöfva ett tryck \rci läiitan och likväl vara återhållsam i sin 

 utlåning för att sainla ressurser för en liberal utlåning undei- 

 dåliga är. Det tillkoiiinier densamma att hålla räntan lägre 

 än de enskilda bankoi-na och likväl underlåta att konkuriera 

 med dem och tränga dem at sidan. 



L()sningen af dessa stridiga uppgifter innel)ar utan 

 tvifvel betydande svårigheter. Det vore oi-ätt att säga. att 

 hankutskotten för sin del lemnat dessa svårigheter obeaktade. 

 De sökt(^ lösningen i den riktning, att bankens liberalitet i 

 utlåningen borde förenas med ett sorgfälligt urval af dess 

 kunder och en begränsning af det lokala området för dess 

 verksamhet. 



I f()renämda afseende uttalar sig 181)1 års bankutskott. 

 1 det att detsamma frandiåller. hurusom det har hlifvit sagdt, 

 att Ständerna borde till ledning för bankfiirvaltningen upj)- 

 ställa någon regel, innefattand(! en rationel begränsning af 

 Bankens utlåningsverksamlict. Utskottet — hetei- det vi- 

 dare — måste dock anse det vanskligt att i detta syfte 

 framställa något förslag, som Ijefunnes tilläuipligt pa de 

 mångskiftaiule förhållandena i en bankrörelse och särskildt i 

 vexeldiskontcringen. En sådan i-egei. hvars riktighet ej torde 

 bestridas, vore t. ex. den. att statsbanken ej bör bevilja i)er- 

 sonlig kredit åt nya tirmoi'. hvilkas soliditet och skicklighet 

 icke ännu äro bepröfvade. Men 1'tskottet finner ej, att fak- 

 tiska anledningar till en dylik erinran skulle ha förekommit. 

 Revisorernas berättelser f(')r de senare åren intyga, att erkän- 

 nansvärd varsandiet i rörelsens bedrifvande blifvit iakttagen . 



Utan att här inlåta mig pä frågan om betydelsen för 

 F^inlands Bank af ett omsorgsfullt urval af kreditpappei-, sy- 

 nes det mig dock böra påpekas, hurusom, vid anställandet 

 af ett dylikt urval under izähande låga riintesatser i P^inlands 

 Bank. fara alltid ligger till hands att ett godtyckligt fcirfa- 



