(53 



ladt sätt uppdrefvo den utelöpande sedelniänjiden, enli.fft be- 

 räkningar aiistälda af 1S97 åi's bankutskott, till i medeltal 

 42.3 miljoner mark för är. Under åren 1890— -1898 steg 

 medeltalet vid årssluten till 5(5.0 miljoner mark. 



Den sammanlagda ärliga utlåningen i bankerna har 

 deremot samtidigt ökats från 47.3 miljoner mark på 70-talet 

 till 1V)2.8 miljoner mark under åren 1890 — 1898. (Städernas 

 hypotekskassa äfvensom Förenings- samt Nordiska Aktie- 

 bankens liypoteksafdelningar liafva dervid lemnats ät sidan). 

 Utlåningen har altså stigit med .'>07.g i)rocent. sedelmängden 

 med Idott 33.8 procent. 



Ju fullständigare depositionsbankerna samt sparbankerna 

 uppsända alla lediga cirkulationsmedel i landet, ju mer in- 

 sättning i)å löpande räkning för kassaförvar vinner insteg 

 hos allmänheten och checkväsendet utvecklas, med ju mindre 

 tidsutdrägt penningen förllyttar sig från en hand till en an- 

 nan, ju mer cirkulationen af särskilda kreditpapper befrämjas, 

 dess mindre blir den utelöpande sedelstockens storlek i förhäl- 

 lande till kredittransaktionernas mängd, törhända mindre äfven 

 absolut taget. Dess mindre måste äfven Finlands Banks utlå- 

 ning bli i förhållande till privatbankernas. Dess mindre kan 

 den tänka på att spela en dominerande roll på penningemark- 

 naden och godtyckligt fastställa räntefoten. Dess mera måste 

 den i sin utlåningsverksamhet specialisera sig pä för den 

 lämpliga rörelsegrenar. Omständigheternas tvång skall, från- 

 sedt alla uppsåt och föresatser, nödsaka den att vid sin ut- 

 låningspolitik mera taga hänsyn till sin egen ställning och 

 fördel än fika efter vidtsväfvande och chimäriska socialpoli- 

 tiska nud. 



