81 



och har äggrundt klotrunda sporer den allmännaste Physi- 

 sporusart i bergiga skogstrakter. Något giltigt skäl att hän- 

 föra Physisporus hdeoalbus Karst. till Ph. vulgaris ens som 

 varietet förefinnes icke. 



929. Ph. Vaillantii (De C.) Karst. Exsicc. Fung. 

 Eur. 3,333. 



Sporerna 4—6 = 2—3 mmm. Oföränderligt hvit. Un- 

 derlagret bildar en lätt från matrix frånskiljbar hinna. 



Tall- och granstubbar i djupa skog. (Mustiala; Hel- 

 singfors i växthus). 



932. Ph. reticulatus (Pers.) Karst. 



Sporerna långsträckta eller aflånga, ofta böjda, 6 — 7 

 = 2 mmm. Hyferna 3 mmm. tjocka. 



Ruttet trä af björk, al och asp, (Merimasku; Tyrvis; 

 Mustiala). Sept. o. Okt. 



Står på gränsen till Caloporia. 



CVII. Åntrodia Karst. 



Porerna ofta hvarfvigt lagrade, korkartade. 



Antr. tuber Karst. 



Syn. Antr. serpens (Fr.) var. tuber Karst. Basidsv. 

 p. 324. 



