i etyinologiskl afseeade se Bugge, Beitr. \.\1\ 405: till- 

 foga la. faiges 'vicinus morti' (Thomsen, Einfl. p. 133). — 

 I'. 271: Adj. got. skeirs o. s. v. föreligger som lånord i 

 finskan: kiiras = kiira 'ren, blank' (häraf kiirastaa 'blanka', 

 kiirastua 'bli ren och blank'), jfr kiiras-tuli =Mris-tuli 'skärs- 

 eld', kiiras- {Jciris-) ualhea id.. kiiras-tuorstai = kiris-tuors- 

 tai 'skärtorsdag', återgående på fvn. slcir-dagr (= sMripörs- 

 dagr) 'skärtorsdag'. Anmärkningsvärd är kvantitetsväxlingen 

 i kiiras-: Jciris-; Korsmän. Valvoja, årg. 1891 s. 8 och Setäläib. 

 arg. 1897 s. 381 förmoda i Jciris-tuli folketymologisk ombild- 

 ning efter fi. kiristää 'bringa att kvida". Pormen kiiras af germ. 

 *sklri2 är analogiskt ombildad, jfr ti. han-as: got. hardus. — P. 

 276: Till fno. isl. lame ags. lama, t's. loma jämföre man 

 följ. finska ordgrupp, som enligt min mening är af germ. 

 ursprung: lama adj. 'utmager, orklös, förfallen, sjunken'; 

 subst, lama 'förfallet tillstånd, boskaps svaghet (lamhet) om 

 våren": lamata 'nedslå', lami "dålig häst" (ett yngre lån)- 

 — a-stammen isl. lamr, fsv. lamber, äda. lam, flit. mht. 

 lam o. s. v. var kanske ursprungl. en ja-stam (jfr afljuds- 

 forinen fht. luomi "svag"): därpå häntyder ti. lamio "matt- 

 svag, sned' (jfr ti. adj. aatio = autia: got. aupja-), hvilkel 

 väl äfven hör hit. 



