20 Robert Collett. 



samt Adoxa og Äctaea, hvilke begge ikkun paa dette Sted 

 ere bemærkede paa Øerne. 



V s t e r 0. 



Denne er den vestligste, og næst Kirkøen den største 

 af Hvaløerne. Øens Fladeindhold er omtrent V2 ^ ^i^» 

 hvoraf dog den største Del optages af den med tynd Naa- 

 leskov sparsomt bedækkede Fjeldgrund. Paa Nordsiden 

 af Øen er Egnen noget frodigere, og her findes hist og her 

 noget Løvskov; paa de nærliggende mindre Øer Papper 

 og Seilø er derimod Vegetationen uHge rigere, end paa 

 Vesterøen. Under Træktiderne, især ud paa Høsten, ere Øens 

 vestlige Kyster Opholdssted for fast utrolige Skarer af Sø- 

 fugle, hvoraf muligens i størst Antal forekomme Anas 

 Boschas og Penelope, ssimt Somateria mollis sima ; længere 

 ud paa Vinteren indfinde sig Alca Torda og TJria Troile 

 ligeledes i uhyre Flokke. Begge de sidstnævnte Arter 

 tilligemed Lams marinus have paa de omtrent 'A Mil 

 vestenfor liggende Øer, Søstrene, et yndet Hækkested paa 

 Terasserne i de høje lodrette Fjeldvægge; Fjeldarten er 

 her udelukkende Porphyr. 



Blandt de mindre Fugle bemærkedes paa Vesterøen 

 den 21de og 22de Juni blot en Del af Kirkøens Skovbe- 

 boere, saasom Panis cristaUis, Fring. spinus, Turdus mn- 

 sicus og Menda, Sylvia curnica, osv. Den sidste var al- 

 mindelig i alle yngre, eller med Enebuske stærkt blandede 

 Granskove; Sangen har intet tilfælles med Møllens Lyd, 

 hvoraf dens hyppige Navn ,,Møllercn" skulde udlede sig, 

 men bestaar af nogle stærke, hurtigt udstødte Slag, om- 

 trent som i Begyndelsesstropherne hos Bogfiuken, hvorpaa 

 følger et svagt Kvidder, der ligner Graasangerens, og som 



