4 Eobert Collett. 



dre Partier, og Bogven nœsten alene i enkelte Træer; 

 ITœrj findcs endog neppe vildtvoxcnde paa Øen. Det vikle 

 Æbletræ (Py rus Malus) er jevnt udbredt overalt, og de 

 med snehvide eller blegrøde Blomster tæt bedækkede Grene 

 meddelte hele Egnen i Slutningen af Mai en eiendommelig 

 Charakter. 



En Localitet, der saavel i zoologisk som botanisk Hen- 

 seende i en særlig Grad fortjener Opmærksomhed, er en 

 paa Øens Sydside et Par Tusinde Fod fra Havet belig- 

 gende Indsø, Are kilen. Ved en gravet Rende staar denne 

 Sø i Forbindelse med Havet, og da dens Speil kun er ube- 

 tydeligt hævet over dettes Niveau, strømmer ved Høivande 

 Havet ind og gjør Våndet brakt og udrikkehgt. I Aarenes 

 Løb er Søen ved Udtømninger og Tilgroning svunden ind 

 til mindre end det Halve af sit oprindelige Areal, og Søen 

 har paa Grund af Opfyldning af forraadnede Plantedele 

 kun en ringe Dybde*); Bredderne ere yderst sumpige, og 

 hele Søen paa de 3 Sider omgiven af en sammenhængende 

 Myr, der i Udstrækning flere Gange overgaar Søens egen 

 Størrelse. Paa Arekilens grundeste Steder og rundt dens 

 Bredder trives en rig Vegetation af Vandplanter, og Søen 

 selv er Tilholdssted for et stort Antal Ænder og Vade- 

 fugle, der mellem den tætte Skov af Phragmites og paa 

 de vaade Sumpenge have et gunstigt Hækkested. 



AngaaendeHvaløernes vilde Pattedyr kan oplyses føl- 

 gende. Af Rovdyrene av Bæven den talrigste, om end noget 



^) Ved den sidste Udtømning vandt Arekilen en sørgelig Navn- 

 kundighedj i hygieinisk Henseende, idet de opstigende Dunster 

 af det indvundne Terrain fremkaldte en Koldfeberepidemie, der 

 i 3 Aar hjemsøgte Beboerne af de omkringliggende Gaarde. 

 Sygdommon liar ikke senere vist sig. 



