Zoologisk Reise i Sommcreu 18G5. 93 



par meget stærkere udviklet end Hunnen og den høire Fod 

 kraftigere end venstre. 



Pandalus anmdicornis, Leach, alm. ved vor hele Kyst. 



Pandalus horealis, Krøyer? Af denne Art, hvis Identitet 

 med Kr øy ers Art jeg forøvrigt næsten skulde være tilbøiehg 

 til at betvivle (alle de af mig iagttagne Exemplarer havde 

 Enden af Rostrum bifid hgesom hos P. annulicornis, me- 

 dens Krøyer just udhæver det i Enden udelte og tilspid- 

 sede Pandehorn som en udmærket Character for sin Art 

 ligeoverfor den anden) toges nogle unge Exemplarer i 

 Langesundsfjorden paa 50 Favnes Dyb. Samme Art fan- 

 ges i Mængde ved Svelvigen ved Indløbet til Drammens- 

 fjord og er alraindelig bekjendt under Benævnelsen Svel- 

 vigræker for sin betydelige Størrelse og fine Smag. Ogsaa 

 disse saaledes fuldvoxne Exemplarer have constant Enden 

 af Rostrum bifid. 



Pandalus hrevirostris, Rathke. Meget almindelig saa- 

 vel i Christianiafj orden som ved vor hele sydlige Kyst. 



Uippolyte polaris, Sabine, er ikke saa ualmindelig i 

 Drøbaksund. Farven er paa de levende Exemplarer sær- 

 deles brillant. Den forøvrigt temmelig gjennemsigtige Krop 

 er nemlig overalt prydet med bølgeformige purpurrøde 

 Tverbaand, der paa Siderne af Rygskjoldet tildels ere af- 

 brudte, dannende skraatgaaende Rader af større og min- 

 dre Pletter. Hos enkelte Exemplarer bemærkes endnu paa 

 Rygsiden mellem de purpurrøde Baand enkelte livligt lazur- 

 blaa Pletter, der tjene til endmere at fremhæve den røde 

 Farve. 



Uippolyte Cranchii, Leach. Denne ved sin korte og 

 undersætsige Kropsform udmærkede lille Art synes ved 

 vore sydhge Kyster at være den almindeligste af hele 

 Slægten. Rostrum varierer temmelig betydelig i sin Form 



