Om Krjstallisation paa tor Vei. 133 



ligt Salt, kan forbinde sig med en vis Mængdc af Opløs- 

 ningsmidlct: aldeles paa samme Maade som et opløseligt 

 Legeme iidskiller sig af en vandig Opløsning forbundet med 

 en vis Mængde Krystalvand. Denne Slags Forbindelser — 

 man kunde sige: med Krystalsalt — er først erkjendt af 

 Ebelmen i de eiendommelige Legemer, som han beskrev 

 under Navnet Magnesoborater. 



I de her omtalte For'søg, der vise Krystallisation ved 

 Smeltniug af Blandinger, gjenfinder man alle Omstændig- 

 heder, der bevirke eller ledsage KrystalHsation af en Op- 

 løsning i Vand: Afdampning, Afkjøliug samt Udskillelse 

 med Krystalvand. 



Vi ville nu dernæst betragte de chemiske Reactioner, 

 der foregaa i vandige Opløsninger og sammenligne dem 

 med tilsvarende Reactioner i smeltede Blandinger. Blan- 

 der man to dertil egnede Opløsninger med hinanden, vil 

 der — enten ved dobbelt Decomposition eller ved simpel 

 Udfældning — udskilles mindre opløselige Legemer; disse 

 ville i Regelen ikke vise nogen fuldkommen krystallinsk 

 Form, uden i Tilfælde, hvor man med Forsæt lader de to 

 Opløsninger indvirke paa hinanden i fortyndet Tilstand og 

 med tilstrækkelig Langsomhed til at en regelmæssig Kry- 

 staldannelse kan foregaa. 



I smeltende Blandinger kunne vi erkjende Reactioner 

 med lignende Forløb; kun foregaar her Krystallisationen 

 med større Lethed end ved Reactioner i vandige Opløs- 

 ninger. Den dobbelte Decomposition foregaar i smeltende 

 Blandinger saaledes, at to smeltende Salte udvexle visse 

 Bestanddele og derved danne et tyngere smelteligt Salt. 

 Ofte er denne Procès i sine Resultater lig den dobbelte 

 Decomposition af Opløsninger, da de lettest opløselige 

 Salte hyppigst ere de lettest smeltelige og omvendt. Ved 



