Botanisk Reise i Sommeren 1865. 189 



dette ere langstrakte, jœvnt skraanciulc, meget fladt hvæl- 

 vede Iløider, der stige op over Trægræiidsen. Det mæg- 

 tigste Fjeld i denne Trakt benævnes Sølen, der ligger syd- 

 vestlig for Fæmuii, hvorfra den med sin lodrette Styrtning 

 mod Nord især tager sig prægtig iid. Det betydeligste 

 Høifjeldsparti paa østre Side af Hoveddalføret nordenfor 

 Fulufjelds Plateau er Egnen omkring GrændsefjeldetHerje- 

 hagna nordøstlig for Store Engersøen; østenfor Lille En- 

 gersøen sænker det sig mod Nord, og man støder her paa 

 et bredt, lavtliggende, skovbevoxet Parti, der, indesluttende 

 en Række af Indsøer i samme Niveau som Fæmun, fort- 

 sættes i sydøstlig Retning ind i Sverige og kan be1;ragtes 

 som en Fortsættelse af Fæmuns Bassin. Nordenfor bøiner 

 Landskabet sig atter langsomt, indtil man østenfor det mid- 

 terste Parti af Fæmunsø træffer de mægtigste Bjergm asser 

 paa den østlige Side. 



Fæmuns umiddelbare Omgivelser dannes af et i Al- 

 mindelighed jævnt opadskraanende Terrain, der hist og her 

 tilsidst hæver sig til høie Fjeldtoppe; kun meget sjelden 

 styrter Fj eldet sig mere brat ud mod Søen som paa den 

 Halvø, der dannes af Fæmun og Istersøen. Bredderne ere 

 overalt bedækkede med større og mindre Stene, Blokke 

 og Grus og bevoxede med tynd Furuskov. Nogen større 

 Plet af dyrkbart Jordsmon findes derfor ikke i disse golde 

 Trakter, undtagen hvor en eller anden A a i Tid ernes Løb 

 ved sin Udmunding i Søen har kunnet afsætte den med- 

 førte Sand og saaledes har givet Anledning til Tilblivelsen 

 af nogle faa Gaarde eller Gaardgrupper som Sorken, Elg- 

 aaen og Storbækken paa Østsiden, uagtet Korn her i denne 

 Høide kun enkelte Somre vikle kunne modnes — man an- 

 tog i Gjennemsnit hvert tredie Aar — ; Gaardene Fæmuns- 

 enden og Nordviken ligge paa de store Sandsletter ved 



